18.9.2017 |
ET |
Euroopa Liidu Teataja |
C 309/12 |
Euroopa Kohtu (teine koda) 26. juuli 2017. aasta otsus (Tribunale di Milano eelotsusetaotlus – Itaalia) – Moussa Sacko versus Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
(Kohtuasi C-348/16) (1)
((Eelotsusetaotlus - Varjupaigapoliitika - Direktiiv 2013/32/EL - Artiklid 12, 14, 31 ja 46 - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artikkel 47 - Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele - Rahvusvahelise kaitse taotluse rahuldamata jätmise peale esitatud kaebus - Kohtu võimalus teha otsus ilma taotlejat ära kuulamata))
(2017/C 309/16)
Kohtumenetluse keel: itaalia
Eelotsusetaotluse esitanud kohus
Tribunale di Milano
Põhikohtuasja pooled
Hageja: Moussa Sacko
Kostja: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
Resolutsioon
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta, eelkõige selle artikleid 12, 14, 31 ja 46, koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriigi kohus, kellele on esitatud kaebus sellise otsuse peale, millega lükati tagasi ilmselgelt põhjendamata rahvusvahelise kaitse andmise taotlus, jätab nimetatud kaebuse rahuldamata, ilma et ta kuulaks taotleja ära, kui faktilised asjaolud ei jäta mingit kahtlust selles, et see rahuldamata jätmise otsus on põhjendatud, tingimustel et esiteks on sama direktiivi artikli 14 alusel antud taotlejale esimese astme menetluses võimalus tema rahvusvahelise kaitse taotlusega seonduvaks isiklikuks vestluseks ja et juhul, kui see vestlus toimus, siis on selle salvestis või üleskirjutus kantud toimikusse vastavalt nimetatud direktiivi artikli 17 lõikele 2, ning teiseks, et kohus, kellele kaebus on esitatud, võib määrata, et selline ärakuulamine tuleb korraldada, kui ta peab seda vajalikuks nii faktide kui ka õiguslike küsimuste täieliku ja ex nunc hindamise läbiviimiseks, mis on ette nähtud sama direktiivi artikli 46 lõikes 3.