KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE JA REGIOONIDE KOMITEELE Majanduse juhtimise paketi hindamine Aruanne määruste (EL) nr 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011, 472/2013 ja 473/2013 kohaldamise kohta /* COM/2014/0905 final */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE,
NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE JA
REGIOONIDE KOMITEELE Majanduse juhtimise paketi hindamine
Aruanne määruste (EL) nr 1173/2011, 1174/2011, 1175/2011, 1176/2011, 1177/2011,
472/2013 ja 473/2013 kohaldamise kohta[1]
1. SISSEJUHATUS
Reageerimaks
oma majanduse juhtimise süsteemi puudustele, mis majandus- ja finantskriisiga
ilmnesid, on EL võtnud mitmesuguseid erinevaid meetmeid, et tugevdada majanduse
juhtimist ning saavutada püsiv vastastikune lähenemine, majanduskasv ja
töökohtade loomine. Nende meetmete keskseks osaks on õigusaktide paketid, mida
tuntakse majanduse juhtimist käsitleva kuue seadusandliku akti paketi ja
majanduse juhtimist käsitleva kahe seadusandliku akti paketi nime all.
Käesolevas hindamises käsitletakse neisse pakettidesse kuuluvat seitset määrust[2]; neist
ühe kohta (määrus (EL) nr 472/2013) avaldati esimene hindamine juba 2014. aasta
veebruaris.[3]
Õigusaktide eesmärk on majanduspoliitika tihedam koordineerimine, tugevdades
selleks stabiilsuse ja kasvu pakti raames eelarvejärelevalvet, kehtestades uue
menetluse makromajandusliku tasakaalustamatuse valdkonnas, luues raamistiku
tegelemaks riikidega, kellel on raskusi finantsstabiilsuse tagamisega, ning
kodifitseerides integreeritud majanduse ja eelarve järelevalve õigusaktides
Euroopa poolaasta vormis. Käesoleva
hindamise põhiküsimus on, kui suures ulatuses on majanduse juhtimist käsitleva
kuue seadusandliku akti paketiga ja majanduse juhtimist käsitleva kahe seadusandliku
akti paketiga kehtestatud uued eeskirjad olnud tulemuslikud oma eesmärkide
saavutamisel ning millises ulatuses need on aidanud kaasa edusammudele
liikmesriikide majanduspoliitika parema koordineerimise ja majandustulemuste
püsiva vastastikuse lähenemise tagamisel, tagades samal ajal läbipaistvuse,
usaldusväärsuse ja demokraatliku aruandekohustuse kõrge taseme. Võimalus
teha järeldusi määruste tulemuslikkuse kohta on piiratud määruste toimimisega
saadud kogemuse lühiduse tõttu, sest majanduse juhtimist käsitleva kuue
seadusandliku akti pakett jõustus 2011. aasta lõpus ning majanduse juhtimist
käsitleva kahe seadusandliku akti pakett alles 2013. aasta keskel. See
ajavahemik ei ole mitte üksnes lühike, vaid seda iseloomustab ka sügav
majanduskriis. Seega ei ole õigusnorme testitud tavapärastes
majandustingimustes.
2. MÄÄRUSTE
TULEMUSLIKKUS
Järgmistes
alajagudes käsitletakse iga määruse tulemuslikkust selle eesmärkide
saavutamisel majanduse juhtimise uute õigusaktide eri elementide puhul teemade
kaupa.
2.1. Eelarvejärelevalve
Eesmärgid Finants-
ja majanduskriis ning sellest tulenev eelarvepuudujääkide ja võla taseme
suurenemine ELis tekitas vajaduse stabiilsuse ja kasvu pakti[4] (nii
ennetusliku kui ka parandusliku osa) põhjaliku reformi järele.[5]
Eelarvejärelevalve valdkonnas oli majanduse juhtimist käsitleva kuue
seadusandliku akti paketi ja majanduse juhtimist käsitleva kahe seadusandliku
akti paketiga elluviidud reformi kaks peamist eesmärki 1) tugevam ja sügavam
eelarvejärelevalve, muutes selle pidevamaks ja integreeritumaks, sealhulgas
intensiivsema sanktsioonide mehhanismi abil; ning 2) täiendav järelevalve
euroala liikmesriikide suhtes, et tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi
korrigeerimine ja ELi poliitikasoovituste asjakohane integreerimine
liikmesriikide riigieelarvete koostamisse. Eelkõige
tugevdati ennetuslikku osa ja muudeti see siduvamaks. Majanduse
juhtimist käsitleva kuue seadusandliku akti paketiga võeti kasutusele mõiste
„märkimisväärne kõrvalekaldumine keskpika perioodi eesmärgist või selle
saavutamisele suunatud kohandamiskavast”. Sellise kõrvalekalde ebapiisava
korrigeerimise korral võidakse euroala liikmesriigi suhtes kohaldada lõpuks
rahalist karistust. Kohandamiskava nõuded töötati välja, et võtta arvesse
jätkusuutlikkusega seotud riske ja üldist majanduskeskkonda. Kulude kasvu
eesmärk kehtestati, et anda liikmesriikidele selgemad ja toimivamad suunised. Suurem kaasatus ja õigusnormide täitmise
tagamine ennetuslikus osas kajastab range eelarvepoliitika olulisust
majanduslikult headel aegadel. Pakti paranduslikku
osa täiustati aluslepingu kohase võlakriteeriumi rakendamisega. Karmistati
sanktsioone, mida kohaldatakse euroala nende riikide suhtes, kes ei täida
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohaseid soovitusi. Ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse ajal kohaldatavate aastase nominaalse ja
struktuurse eelarvepuudujäägi eesmärkide kohta kehtestati uued sätted. Üldiselt
muudeti stabiilsuse ja kasvu pakt paindlikumaks tänu võimalusele kohandada
põhjendatud juhtudel eelarve konsolideerimise tempot nii ennetuslikus kui ka
paranduslikus osas. Võttes arvesse
euroala liikmesriikide vahel majandus- ja eelarveprobleemide ülekandumise
ulatust ja selle võimalikke tagajärgi, kehtestati majanduse juhtimist käsitleva
kahe seadusandliku akti paketiga euroala liikmesriikide jaoks täiendavad
järelevalve ja seire menetlused. Kehtestati nõukogu ja komisjoni poolse
järkjärgulise seire süsteem, et tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegne
ja püsiv korrigeerimine ning võimaldada varakult tuvastada risk, et liikmesriik
ei järgi pakti eeskirju. See hõlmab euroala liikmesriikide eelarvekavade
analüüsi igal sügisel ja komisjoni võimalust esitata ülemäärase
eelarvepuudujäägiga liikmesriikidele sõltumatud soovitused. Samuti sisaldab see
nõuet, et ülemäärase eelarvepuudujäägiga liikmesriigid esitavad
majanduspartnerluse programmid, milles kirjeldatakse eelarve- ja
struktuurireforme, mida on rakendatud nende ülemääraste eelarvepuudujääkide
tulemusliku ja püsiva korrigeerimise tagamiseks. Eelneva
täiendusena põhines majanduse juhtimist käsitleva kahe seadusandliku akti
pakett ka kuue seadusandliku akti paketi direktiivil, mis käsitleb
eelarveraamistikke, ning sellega kehtestati täiendavad elemendid euroala
liikmesriikide eelarveraamistike tugevdamiseks: suurem rõhk keskpikal
kavandamisperioodil, paremini sünkroniseeritud ja läbipaistvamad riigieelarve
koostamise protsessid, menetlused, millega soodustatakse sõltumatute
makromajandusprognooside kasutamist eelarve kavandamisel, ning riigi tasandil
eelarve-eeskirjade täitmise sõltumatu seire. Hinnang Üldiselt on
reformitud raamistik osutunud tulemuslikuks eelarvejärelevalve tugevdamisel ja
seega liikmesriikide suunamisel nende püüdlustes konsolideerida riigi rahandust
keerulistes majandustingimustes. Kuigi õigusnorme on kohaldatud üsna lühikest
aega ja nende konkreetset mõju on keeruline eristada muude eri
poliitikameetmete aluseks olevate tegurite omast, osutab esmane kogemus, et ELi
reformitud eelarve-eeskirjadel on tõesti olnud oma osa. Üldiselt on tehtud
edusamme eelarve konsolideerimisel, kusjuures EL 28 keskmine eelarvepudujääk on
vähenenud 4,5 %-lt SKPst 2011. aastal prognooside kohaselt 3 %-le
SKPst 2014. aastal. Reformitud ennetusliku
osa tulemusi saab seni käsitada julgustavatena. Enamik liikmesriike,
kelle suhtes kohaldatakse ennetuslikku osa, on saavutanud oma keskpika perioodi
eelarve-eesmärgid või teinud asjakohaseid edusamme selles suunas (vt lisa 1.2).
Seni ei ole kindlaks tehtud märkimisväärset kõrvalekallet. Kui
majandustingimused paranevad, on aga võimalik saada veelgi parem arusaam
ennetusliku osa tulemuslikkusest, eelkõige kulude kasvu eesmärgi puhul. Parandusliku
osa alusel toimunud ülemäärase
eelarvepuudujäägi jätkusuutlik korrigeerimine on olnud muljetavaldav alates
majanduse juhtimist käsitleva kuue seadusandliku akti paketi jõustumisest 2011.
aasta detsembris. Sel ajal kohaldati ülemäärase eelarvepuudjäägi menetlust 23
liikmesriigi suhtes 27-st (vt lisa 1.3). 2014.
aasta augusti lõpuks oli see arv langenud 11-le 28-st. Kogemus võla
vähendamise sihttasemega on väga piiratud, eriti kuna uute õigusnormidega
nähti ette üleminekuperiood võla vähendamise sihttaseme täielikuks
rakendumiseks. Sellest hoolimata on võlakriteeriumi rakendamine suurendanud
teadlikkust võla tähtsusest fiskaalstabiilsusele ja pakkunud täiendavaid
stiimuleid võlakoormuse langetamiseks jätkusuutlikule teele. Ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse kohased nominaalse ja struktuurse
eelarvepuudujäägi vahe-eesmärgid on võimaldanud pakkuda täpsemat ja
läbipaistvamat poliitikanõuannet ja seiret. See leevendas negatiivseid
stiimuleid teha struktuurseid kohandusi peamiselt menetluse lõpuaastatel ja
võimaldas võtta arvesse soovituse aluseks olevas makromajanduslikus
stsenaariumis sisalduvat ebakindlust. Võimalust juba antud soovituste
kohandamiseks on kasutatud põhjendatud juhtudel ning see on osutunud eriti
hinnaliseks konsolideerimise trajektooride kohandamisel kiiresti muutuvas
keskkonnas viimasel kümnel aastal. Kuna
sanktsioone ei ole kohaldatud riikide suhtes, kes ei täida reformitud
stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirju, ei ole võimalik täielikult hinnata, kas
eesmärk, milleks on eelarvejärelevalve tõhusam rakendamine euroalal, ka
tegelikult saavutati. Siiski võib öelda, et euroala liikmesriikide puhul näivad
täiendavad eelarvejärelevalve elemendid, mis kehtestati majanduse juhtimist
käsitleva kahe seadusandliku akti paketiga, olevat üldjoontes täitnud oma
eesmärgi, milleks oli suurendada vähemalt survet ülemäärase eelarvepuudujäägi
korrigeerimiseks. Komisjoni võimalus esitada sõltumatuid soovitusi on
märkimisväärne lisa ülemäärase eelarvepuudujäägiga liikmesriikide
järelevalvele, sest see võimaldab anda ülemäärase eelarvepuudujäägiga riikidele
varasemaid suuniseid. See tähendab riskide paremat kindlakstegemist ning
võimaldab liikmesriikidel neid arvesse võtta ja võtta ennetavaid meetmeid. Majanduspartnerluse
programmidega suurendatakse poliitikakujundajate teadlikkust
struktuurireformide olulisusest riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisel ja
seosest nende kahe vahel. See eeldab, et majanduspartnerluse programmid
keskenduvad konkreetselt nende olemasolevate ja tõenäoliselt vajalike meetmete
kindlakstegemisele, mis on suunatud eelarvepuudujäägi korrigeerimise
jätkusuutlikkuse tagamisele. 2013.
aasta sügisel toimus esimene euroala kõigi liikmesriikide eelarvekavade
läbipaistev, võrreldav ja sõltumatu hindamine, mis eelnes eelarvete
vastuvõtmisele liikmesriikide parlamentide poolt.[6] See
hindamine on oluline lähenemisviisi muutus eelarvejärelevalve valdkonnas, sest
liiguti järelhindamisest eelnevale suuniste andmisele. Seega aitab see täita
eesmärki, milleks on asjakohaselt integreerida ELi poliitikasoovitused
liikmesriikide riigieelarvete koostamisse. Lisaks
on majanduse juhtimist käsitleva kahe seadusandliku akti paketi eesmärk
tugevdada euroala liikmesriikide eelarveraamistikke juba aidanud saavutada
silmnähtavaid tulemusi. Täiustatud on
aastaeelarve koostamise ja keskpika perioodi eelarve kavandamise ulatust ja
parandatud selle kvaliteeti. Need protsessid põhinevad nüüd üldiselt
sõltumatult koostatud või kinnitatud makromajandusprognoosidel. Euroala
liikmesriikide riigieelarve koostamise protsesse viiakse kooskõlla majanduse
juhtimist käsitleva kahe seadusandliku akti paketis sätestatud ühtsete
tähtaegadega. Euroala liikmesriikides on loodud suur hulk organeid, kelle
ülesandeks on siseriikliku õiguse kohaselt teostada sõltumatut järelevalvet
siseriiklike eelarve-eeskirjade täitmise üle, või on tugevdatud neid organeid.
Kuna enamik neist organitest on loodud alles hiljuti, siis nende sõltumatuse,
usaldusväärsuse ja tulemuslikkuse kohta saame kinnituse nende tegevuse põhjal
alles järgnevatel aastatel. Õigusnormidega
on lubatud tasakaalu otsimine jätkusuutlikkuse ja tsüklilise stabiliseerimise
nõuete vahel, muutes selleks muu hulgas eelarve konsolideerimise mahtu
vastavalt majandustingimustele ja jätkusuutlikkuse riskidele ennetuslikus osas
ning pikendades tähtaegu ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimiseks
paranduslikus osas. Üldine vabastusklausel on olemas nii ennetuslikus kui ka
paranduslikus osas, et käsitada erakorralisi olukordi, mis ohustavad euroala
riikide või ELi kui terviku majandust.
2.2 Makromajandusliku
tasakaalustamatuse menetlus
Eesmärgid Makromajandusliku
tasakaalustamatuse menetluses[7]
laiendati liikmesriikide majanduspoliitika järelevalvet, et see hõlmaks lisaks
eelarveküsimustele ka maksebilansi tasakaalustamatust, konkurentsivõimet, vara
hindasid ning sise- ja välisvõlga. Nende kahe määruse eesmärk, millega
kehtestati makromajandusliku tasakaalustamatuse menetlus, oli luua tulemuslik
raamistik 1) makromajanduslike tasakaalustamatuste kindlakstegemiseks,
2) ülemäärase makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamiseks ja
korrigeerimiseks ning 3) euroalal esineva ülemäärase makromajandusliku
tasakaalustamatuse korrigeerimiseks võetavate tõhusate täitemeetmete jaoks. Nende eesmärkide
saavutamiseks kehtestati järgmised peamised vahendid. Häiremehhanismi
aruanne on esmane vahend nende liikmesriikide
kindlakstegemiseks, kelle puhul on vaja põhjalikku analüüsi enne, kui saab teha
järelduse tasakaalustamatuse või ülemäärase tasakaalustamatuse olemasolu kohta.
Aruanne aitab ka teha kindlaks ühist huvi pakkuvad tasakaalustamatuse
probleemid, mille puhul on vaja arutelu ja kooskõlastamist liikmesriikide
vahel, kasutades selleks näitajate tulemustabelit ja mitmeid täiendavaid
muutujaid (sealhulgas sotsiaalnäitajate kogumit). Põhjalike analüüsidega tehakse
kindlaks poliitikaprobleemid ja -valikud, et koostada poliitikasoovitused ning
kasutada neid ELi institutsioonide ja asjaomaste liikmesriikide vahelises
dialoogis. Põhjalike analüüside koostamisel tugineb komisjon ulatuslikule
analüütilisele materjalile. Nende põhjalike analüüside hinnangute ja järelduste
põhjal võidakse sõltuvalt olukorra ja riskide tõsidusest võtta
makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse alusel täiendavaid meetmeid.
Tasakaalustamatuse kindlakstegemise korral võidakse makromajandusliku
tasakaalustamatuse menetluse ennetavas osas võtta osana riigipõhistest
soovitustest, mille komisjon esitab Euroopa poolaasta lõpus, vastu võtta
poliitikasoovitusi. Ülemäärase tasakaalustamatuse menetluse
(makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse paranduslik osa) võib algatada
liikmesriikide suhtes, kus esineb ülemäärast tasakaalustamatust. Parandusliku
osa raames palutakse asjaomasel liikmesriigil koostada parandusmeetmete kava,
mille rakendamist jälgitakse korrapäraselt. Euroala liikmesriikide suhtes võib
kehtestada rahalisi karistusi, kui nende parandusmeetmete kavad ei ole
probleeme arvestades asjakohased ning kui leitakse, et nende rakendamine jätab
soovida. Komisjon
tugevdas 2013. aastal majandus- ja rahaliidu sotsiaalset mõõdet, töötades välja
peamiste tööhõive- ja sotsiaalnäitajate tulemustabeli ja laiendades iga-aastase
häiremehhanismi aruande aluseks olevate täiendavate näitajate arvu, näiteks
hõlmates tööjõus osalemise ning pikaajalise ja noorte töötuse määra ning
vaesusriski või sotsiaalse tõrjutuse määra. Makromajandusliku
tasakaalustamatuse menetlusse lisatakse tööhõive- ja sotsiaalnäitajad, et saada
parem arusaam tööturu ja sotsiaalsetest suundumustest ja riskidest. Komisjon
tagab ka Euroopa sotsiaalpartnerite parema kaasatuse Euroopa poolaasta
protsessis. Hinnang Kuigi häiremehhanismi
aruande ja selle tulemustabeli eesmärk ei ole püüda teha
tasakaalustamatused mehhaaniliselt kindlaks, on tulemustabel osutunud
kasulikuks vahendiks esmase hinnangu andmisel riskidele ja tasakaalustamatuse
korrigeerimisele. Lisaks on tulemustabel olnud kasulik teabevahetuse ja
aruandekohustuse vahend selle põhjendamisel, miks konkreetse liikmesriigi puhul
on või ei ole vaja makromajanduslike riskide
põhjalikku analüüsi. Tulemustabel ei ole staatiline vahend ja seega on komisjon
viimasel kolmel aastal koostöös Euroopa Parlamendi ja nõukoguga sellesse teinud
mitmed muudatusi. Kuigi tulemustabeli ülesehituse hoidmisel suhteliselt
stabiilsena on omad eelised, on tulemustabeli muutujate korrapärane hindamine
jätkuvalt vajalik, et võtta arvesse mitte üksnes majanduses toimunud arenguid
ja seotud riske, vaid ka arengut statistika valdkonnas. Põhjalikud
analüüsid on osutunud makromajandusliku
tasakaalustamatuse menetluse keskseks osaks. Need analüüsid on hõlmanud kõige
olulisemaid tasakaalustamatusi igas majanduses ning seda, kuidas need
tasakaalustamatused võivad mõjutada keskpikas perspektiivis majanduskasvu,
töökohtade loomist ja finantsstabiilsust. Esimese kolme iga-aastase tsükli
jooksul on komisjon avaldanud 42 põhjalikku analüüsi (2012. aastal 12
liikmesriiki; 2013. aastal 14 liikmesriiki; 2014. aastal 17 liikmesriiki) kokku
18 liikmesriigi kohta. [8]
See kajastab asjaolu, et esimesed makromajandusliku tasakaalustamatuse
menetlused toimusid kriisi ja majanduse elavdamise kontekstis, kus mitme
liikmesriigi puhul tehti kindlaks tasakaalustamatuse (ja paaril korral
ülemäärase tasakaalustamatuse) olemasolu, mis eeldasid üksikasjalikku ja
sagedast analüüsi. See, et on suurenenud i) põhjalike analüüside alusel
analüüsitud liikmesriikide arv, ii) komisjoni poolt kindlaks tehtud
tasakaalustamatuste arv ning iii) ülemääraste tasakaalustamatuste arv, ei
tähenda, et ELis on suurenenud makromajanduslikud riskid. See tähendab hoopis,
et menetlus muutub aja jooksul progressiivsemaks, selle ulatus laieneb ja
sellega püütakse teha kindlaks võimalikud kahjulikud suundumused enne, kui need
mõjutavad majandust. Mis
puutub küsimusse, kas menetlus on olnud tulemuslik asjaomaste
poliitikaprobleemide kindlakstegemisel, aidanud koostada asjakohaseid
poliitikasoovitusi ja jälgida nende täitmist ning mõjutanud poliitikadebatte
igas liikmesriigis ja ELis tervikuna, siis tuleb märkida, et makromajandusliku
tasakaalustamatuse menetlus koos muude majanduse juhtimise elementidega on
aidanud kaasa ühise arusaama kujundamisele liikmesriikide seas nende
konkreetsete ja ühiste poliitikaprobleemide ning poliitikameetmete kohta.
Siiski on vaja parandada poliitikasoovituste rakendamist ning leida vahendid,
kuidas suurendada liikmesriikide jaoks stiimuleid vajalike poliitikameetmete
võtmiseks ja rakendamiseks. Ülemäärase
tasakaalustamatuse menetlust ei ole seni veel rakendatud. Komisjon tegi
2013. ja 2014. aastal ülemäärase tasakaalustamatuse kindlaks viiel juhul, kuid
ei esitanud ettepanekut nende ametlikuks kinnitamiseks nõukogu poolt, ning
menetlust seega ei algatatud. Mõlemal aastal leidis komisjon, et asjaomaste
valitsuste poolt (2013. aastal Hispaania ja
Sloveenia, 2014. aastal Itaalia, Horvaatia ja Sloveenia) nende riiklikes
reformikavades ja stabiilsusprogrammides (või lähenemisprogrammides)
esitatud meetmed olid asjakohased, võttes arvesse põhjalikes analüüsides
kindlaks tehtud probleeme. Komisjon on siiski kõigil neil juhtudel kasutanud
makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse raamistiku paindlikkust, et
algatada poliitika rakendamise konkreetne ja range jälgimine, mis
aitab kaasa teiste riikide poolse surve suurenemisele, meetme reaalajas
hindamisele ja reformimeetmete võtmise soodustamisele liikmesriikides[9].
2.3 Euroala
liikmesriigid, kellel on raskused finantsstabiilsuse tagamisel[10]
Eesmärgid Majanduse
juhtimist käsitleva kahe seadusandliku akti paketi teise määruse peamine
eesmärk on tugevdada seiret ja järelevalvet liikmesriikide üle, kellel on või
võivad tekkida tõsised raskused finantsstabiilsuse tagamisel. Sellega
kehtestatakse läbipaistvad, tõhusad, üjtlustatud ja etteaimatavad
järelevalvemenetlused liikmesriikide jaoks, kelle suhtes on kehtestatud
tõhustatud järelevalve, makromajanduslik kohandamisprogramm või programmijärgne
järelevalve. Kohandamisprogrammi kohaldavate euroala liikmesriikide suhtes on
peatatud muude kattuvate menetluste rakendamine teiste ennetusvahendite alusel,
sealhulgas Euroopa poolaasta, makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse ja
majanduse juhtimist käsitleva kahe seadusandliku akti paketi teise määruse
alusel. See kajastab muu hulgas makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse
rolli ennetava menetlusena, mitte kriisiohje vahendina.[11] Hinnang Euroala
liikmesriigid, kes said makromajandusliku kohandamisprogrammiga seotud
finantsabi määruse jõustumise kuupäeval 2013. aasta mais, olid Kreeka, Iirimaa,
Portugal ja Küpros. Küpros ja Kreeka, kus programmid on veel käimas, on
osaliselt naasnud turgudele oodatust varem. Hispaania taotles finantsabi üksnes
finantsasutuste rekapitaliseerimiseks ning tema suhtes ei kohaldatud
makromajanduslikku kohandamisprogrammi. Vahepeal on Iirimaa ja Portugal edukalt
viinud lõpule makromajandusliku kohandamisprogrammi ning alustanud
programmijärgse järelevalve etappi. Ka Hispaania suhtes kohaldatakse
programmijärgset järelevalvet alates tema finantssektori programmi lõppemisest
2014. aasta jaanuaris. Kõik kolm riiki on naasnud avaliku sektori
võlakirjaturule jätkusuutlike intressimääradega. Üldiselt on praegustes ja
endistes kohandamisprogrammi kohaldavates riikides tehtud eelarvepuudujäägi
vähendamisel märkimisväärseid edusamme ning üldine valitsemissektori võlg on
stabiliseerumas. Nende riikide
kogemuse põhjal näib, et eeskirjade integreeritud kogum tõesti suurendab nende
liikmesriikide järelevalve ja jälgimise läbipaistvust, etteaimatavust,
praktilisust ja tõhusust, kellel on või võivad tekkida tõsised raskused
finantsstabiilsuse tagamisel. Siiski kuna määrus jõustus alles pärast seda, kui
kõik praegused ja lõpetatud programmid olid juba alanud, saab tulemuslikkust
hinnata vaid osaliselt. Eelkõige käsitlevad mitmed määruse sätted programmide
väljatöötamise ja nende üle läbirääkimiste perioode. Olemasolevate programmide
puhul ulatuvad need aga määruse jõustumiseelsesse aega. Seega ei ole võimalik
hinnata määruse tulemuslikkust varasemate etappide puhul. Lisaks ei ole määruse
tulemuslikkust võimalik hinnata ka tõhustatud järelevalve osas, sest seda ei
ole veel kehtestatud ühegi euroala liikmesriigi suhtes. Programmijärgse
järelevalve tulemuslikkuse hindamine on samuti piiratud asjaolu tõttu, et
Iirimaa, Hispaania ja Portugali suhtes on kohaldatud programmijärgset
järelevalvet vähem kui aasta. Seepärast saab tulemuslikkust põhjalikult hinnata
üksnes praeguste makromajanduslike kohandamisprogrammide puhul. Võttes arvesse
eespool kirjeldatud majandussuundumusi, on praeguste makromajanduslike
kohandamisprogrammidega saavutatud määruse eesmärgid, milleks on kiiresti
taastada kindel ja jätkusuutlik majandus- ja finantsolukord ning taastada
liikmesriigi suutlikkus end rahastada finantsturgudel. Kui ülejäänud sätteid
peaks tulevikus kohaldatama, on määrusega muu hulgas ette nähtud parem teave
Euroopa Parlamendile ning nõuete kogum, mille eesmärk on võtta paremini arvesse
programmide sotsiaalset mõju ja paremini kaitsta olulisimaid
poliitikavaldkondi, nagu tervishoid ja haridus. 3.
MAJANDUSLIK LÄHENEMINE, LIIDU TÖÖHÕIVE
JA MAJANDUSKASVU STRATEEGIA EESMÄRKIDE SAAVUTAMINE NING MAJANDUSPOLIITIKA
TIHEDAM KOOSKÕLASTAMINE Majanduse
juhtimise läbivaadatud süsteemi mõju järjepidevale lähenemisele on raske
hinnata, sest uute õigusaktide kehtestamisest on möödunud liiga vähe aega, et
teha mõistlikke järeldusi. Heaks näiteks selles kontekstis on makromajandusliku
tasakaalustamatuse menetluse rakendamisel saadud kogemused. Paljud
n-ö voogudega seotud tasakaalustamatuse ilmingud, näiteks jooksevkonto
puudujääk, on kõrvaldatud, kuid n-ö seisudega seotud tasakaalustamatuse
ilmingute, näiteks väliskohustuste puhul seda veel saavutatud ei ole.
Ehkki paljudes riikides on suudetud makromajanduslikke riske vähendada, oleks
selleks, et hinnata menetlusest tulenevate poliitikasoovituste tegelikku panust
majanduskasvu, tööhõive ja finantsstabiilsuse edendamisse, tarvis palju pikemat
ajavahemikku kui see, mille jooksul on seni saadud kogemusi makromajandusliku
tasakaalustamatuse menetluse rakendamisega. Tõeline test on see, mis näitab,
kas kõnealuse vahendiga on võimalik ära hoida tasakaalustamatuse ja riskide
kuhjumist majanduslikult soodsatel aegadel. Kõigele
vaatamata peaks uus majanduse juhtimise süsteem aitama poliitikameetmete
tihedama kooskõlastamise kaudu soodustada majanduskasvu lähendamist ning
aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”
eesmärkide saavutamist[12].
Hoides ära suure makromajandusliku tasakaalustamatuse kujunemise, peaks uus
süsteem samuti leevendama jõude, mis on praegu liikmesriikidevaheliste suurte
tsükliliste erinevuste peamiseks põhjuseks. Majanduse juhtimist käsitleva kuue
seadusandliku akti paketis ja majanduse juhtimist käsitleva kahe seadusandliku
akti paketis sisalduvate määrustega on ELi majanduse juhtimise raamistikku eri
poliitikavaldkondades märkimisväärselt tugevdatud. Euroopa poolaasta raames
kombineeritakse need erinevad vahendid mitmepoolse integreeritud majandus- ja
eelarvejärelevalve kõikehõlmavaks raamistikuks ning 2015. aasta Euroopa
poolaasta täiustamine ja tugevdamine, nagu see on ette nähtud komisjoni 2015.
aasta majanduskasvu analüüsis, aitab poolaasta toimimist veelgi parandada[13]. Majandusjärelevalve
eri vahendid on omavahel keeruliselt suhestatud, mis pärsib poliitikakujunduse
läbipaistvust; see omakorda tekitab aga probleeme poliitika rakendamisel ning
sidusrühmade ja üldsusega suhtlemisel ning raskendab järelikult ka
isevastutuse, demokraatliku legitiimsuse ja aruandekohustuse tagamist.
Liikmesriikide tegevuse legitiimsuse tagamiseks on äärmiselt oluline kaasata
vajalikul määral riikide parlamendid. ELi tasandil on põhiroll Euroopa
Parlamendil, kes peab majandusdialooge, millega tagatakse, et institutsioonide
esindajaid kutsutakse korrapäraselt aru andma majanduse juhtimisega seotud
peamistes küsimustes. 4.
KOKKUVÕTE Majanduse
juhtimise süsteem on rahandus- ja majanduskriisi järel põhjalikult muutunud.
Selle arengu keskmes on esmajoones olnud mitmesugused uued majanduse juhtimist
käsitlevad õigusaktid, millega on olemasolevat juhtimisraamistikku
märkimisväärselt tugevdatud. Üldiselt võib täheldada, et eelarvepuudujäägid on
vähenenud – paljude riikide suhtes on ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus
lõpetatud ja tegeletakse tasakaalustamatuse korrigeerimisega. Paraku on
majanduskasv endiselt habras ja probleemid majanduses endiselt suured. Kuna majanduse juhtimise
uut süsteemi rakendatakse alles lühikest aega, on seni saadud vähe kogemusi ja
paljusid süsteemi vahendeid ei ole veel katsetatud.
Lisaks sellele on süsteemi seni rakendatud raske rahandus- ja majanduskriisi
järgsetes tingimustes ning see piirab võimalust hinnata süsteemi tõhusust
soodsamates majandustingimustes. Süsteemi tõhusus rajaneb suurel määral just
selle ennetava osa nõuetekohasel toimimisel, mis peab ennast aga veel
soodsamates majandustingimustes tõestama. Käesoleva
hindamise käigus tuvastati mõned tugevad küljed, aga ka võimalikud parandamist
vajavad valdkonnad. Need seonduvad poliitika kujundamise läbipaistvuse ja
keerukusega ning mõjuga majanduskasvule, tasakaalustamatusele ja lähenemisele.
Komisjonil on kavas arutada neid eelolevatel kuudel Euroopa Parlamendi ja
Euroopa Liidu Nõukoguga. 1. LISA: EELARVEJÄRELEVALVE
1.1
2011. aasta reformidest tulenevad muudatused (kaldkirjas) stabiilsuse ja kasvu
pakti ennetusliku ja parandusliku osa kehtivates nõuetes
Eesmärk || Kirjeldus || Kohandamiskava || Täitemeetmed Ennetuslik osa Tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundi nõue || Riigipõhised struktuurse eelarvepositsiooni keskpika perioodi eelarve-eesmärgid: - näha ette kindlusvaruvaru eelarvepuudujäägi 3 % kontrollväärtuse suhtes; - tagada kiire areng jätkusuutlikkuse suunas; - jätta eelarvesse manööverdamisruumi. Euroala ja ERM II-s osalevatele liikmetele kehtib eelarvepuudujäägi piir -1 % SKPst. Kulude kasvu eesmärk: kaalutlusõiguse alusel võetud meetmetega tasakaalustamata kulud peaksid kasvama keskpika ajavahemiku potentsiaalsest SKPst aeglasemalt või sellega võrdses tempos. || Eesmärk 0,5 % SKPst: - soodsatel aegadel rohkem; - ebasoodsatel aegadel vähem. >0,5 % juhul, kui võlg on üle 60 % või kui võla teenindamise võime jätkusuutlikkus on selgelt ohus. Ajutine kõrvalekaldumine kohandamiskavast on lubatud juhul, kui: - rakendatakse olulisi struktuurireforme, millel on tõendatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (rõhuasetusega pensionireformidel); - leiab aset väljaspool asjaomase liikmesriigi kontrolli olev ebatavaline sündmus, mis avaldab tõsist mõju tema finantsseisundile; - euroalal või ELis tervikuna tekib tõsine majandussurutis eeldusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. || Märkimisväärse kõrvalekalde (0,5 % keskpika perioodi eelarve-eesmärgist või kohandamiskavast ühel aastal või kumulatiivselt kahel aastal) korrigeerimise menetlus. Euroalal: rahalised karistused korduva mittejärgimise korral (intressi kandev tagatis 0,2 % SKPst). Paranduslik osa Tõsiste poliitikavigade parandamine || Piirangud: - puudujääk maksimaalselt 3 % SKPst; - võla suhe SKPsse maksimaalselt 60 % või see peab näitama piisava vähenemise märke. Piisav vähenemine = peetakse kinni võla vähendamise sihttasemest. Võla vähendamise sihttase = üleliigse võla vähendamine 60 %-ni keskmiselt 5 % aastas kolme aasta jooksul, võttes arvesse tsükli mõju, või selle järgimine kahe järgneva aasta jooksul. (Jõustumise ajal (2011. aasta detsembris) ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluses olnud liikmesriikide jaoks on ette nähtud kolmeaastane üleminekuperiood alates ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimisest.) || Eesmärk struktuurse eelarvepositsiooni seisukohast: paranemine aastas vähemalt 0,5 % SKPst. Tähtaega võidakse pikendada: - kui on võetud tõhusaid meetmeid, ent ootamatult leiavad aset ebasoodsad majandussündmused, millel on tõsised negatiivsed tagajärjed riigi rahandusele; - kui euroalal või liidus tervikuna tekib tõsine majandussurutis, eeldusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. || Euroalal: varajane astmeline sanktsioonide süsteem, mis tuleb aktiveerida ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse igas etapis.
1.2
Ennetusliku osa riikide struktuurne eelarvepositsioon ja keskpika perioodi eelarve-eesmärk
1.3
Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluses osalevate ELi liikmesriikide arv
1.4 Struktuurse
eelarvepositsiooni korrigeerimine, nagu seda soovitas nõukogu oma ülemäärase
eelarvepuudujäägi menetluse raames antud soovitustes (protsendipunktides SKPst)
|| || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013 || 2014 || 2015 || 2016 IE || 27/04/2009 || || 1,5 || 1,5 || 1,5 || 1,5 || || || 02/12/2009 || || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || || 07/12/2010 || || || 1,91 || 1,91 || 1,91 || 1,91 || 1,91 || FR || 27/04/2009 || || 1 || 1 || 1 || || || || 02/12/2009 || || 1,12 || 1,12 || 1,12 || 1,12 || || || 21/06/2013 || || || || || 1,3 || 0,8 || 0,8 || ES || 27/04/2009 || || 1,25 || 1,25 || 1,25 || || || || 02/12/2009 || || 1,6 || 1,6 || 1,6 || 1,6 || || || 10/07/2012 || || || || 2,7 || 2,5 || 1,9 || || 21/06/2013 || || || || || 1,1 || 0,8 || 0,8 || 1,2 MT || 16/02/2010 || || || 0,75 || || || || || 21/06/2013 || || || || || 0,7 || 0,7 || || BE || 02/12/2009 || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || || 21/06/2013 || || || || || 1 || || || DE || 02/12/2009 || || 0,5 || 0,5 || 0,5 || 0,5 || || || IT || 02/12/2009 || || 0,5 || 0,5 || 0,5 || || || || NL || 02/12/2009 || || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || 21/06/2013 || || || || || 0,6 || 0,7 || || AT || 02/12/2009 || || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || PT || 02/12/2009 || || 1,25 || 1,25 || 1,25 || 1,25 || || || 09/10/2012 || || || || 2,3 || 1,6 || 1,3 || || 21/06/2013 || || || || || 0,6 || 1,4 || 0,5 || SI || 02/12/2009 || || 0,75 || 0,75 || 0,75 || 0,75 || || || 21/06/2013 || || || || || 0,7 || 0,5 || 0,5 || SK || 02/12/2009 || || 1 || 1 || 1 || 1 || || || UK || 08/07/2008 || 0,5 || || || || || || || 24/03/2009 || || 1 || 1 || 1 || 1 || || || 02/12/2009 || || 1,75 || 1,75 || 1,75 || 1,75 || 1,75 || || LV || 07/07/2009 || || 2,75 || 2,75 || 2,75 || || || || PL || 07/07/2009 || || 1,25 || 1,25 || 1,25 || || || || 21/06/2013 || || || || || 0,8 || 1,3 || || 02/12/2013 || || || || || || 1 || 1,2 || LT || 07/07/2009 || 1,5 || 1,5 || 1,5 || || || || || 16/02/2010 || || 2,25 || 2,25 || 2,25 || || || || RO || 07/07/2009 || || 1,5 || 1,5 || || || || || 16/02/2010 || || 1,75 || 1,75 || 1,75 || || || || CZ || 02/12/2009 || || 1 || 1 || 1 || 1 || || || BG || 13/07/2010 || || || 0,75 || || || || || DK || 13/07/2010 || || || 0,5 || 0,5 || 0,5 || || || Keskmine aastane konsolideerimine. Halli värviga märgistatud lahtrid näitavad aasta soovituslikku eesmärki. Tabelis ei ole esitatud Kreeka ja Küprose andmeid (kelle eelarve konsolideerimine oli väljendatud esmase eelarvepositsiooni muudatustena (Kreeka puhul) või meetmete nimiväärtusena (Küprose puhul). Märkused: 1 Kumulatiivselt väljendatud soovitus kogu ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse perioodiks. 2 „Üle 1 % SKPst”.
1.5 Komisjoni 15. novembri 2013.
aasta arvamused eelarvekavade kohta
Riik || Eelarvekavade üldine kooskõla stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega || Üldised edusammud 2013. aasta riigipõhistes soovitustes ettenähtud eelarve- ja struktuurireformide rakendamisel Komisjoni 2013. aasta sügisprognoosil põhinev üldine järeldus || Edusammud 2013./2014. aasta ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames || Ennetusliku osa nõuete täitmine 2014. aastal || Üldine järeldus eelarve- ja struktuurireformide rakendamisel tehtud edusammude kohta || Edusammud konkreetsete reformide rakendamisel alates 2013. aasta juunist, et täita eelarvega seoses antud riigipõhiste soovituste struktuuriosa BE || Üldjoontes kooskõlas || 2013. aastal korrigeeriti ülemäärane eelarvepuudujääk püsivalt || Mõningane kõrvalekaldumine keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskavast || Piiratud edusammud || Piiratud meetmed: selge kooskõlastamiskord riigi ja madalamate tasandite vahel. DE || Kooskõlas || – || Keskpika perioodi eesmärk saavutatud varuga || Edusammud puuduvad || Eelarvega seoses antud riigipõhiste soovituste struktuuriosaga seoses meetmeid võetud ei ole. EE || Kooskõlas || – || Keskpika perioodi eesmärk saavutatud || Mõningad edusammud || Edusammud: eelarvetasakaalu reegel. Piiratud meetmed: mitmeaastased kulureeglid ja ülemmäärad. ES || Nõuete rikkumise oht || Eelarve konsolideerimine 2013. aastal, konsolideerimata jätmise oht 2014. aastal || – || Mõningad edusammud * || Edusammud: sõltumatu eelarveasutus, avaliku sektori maksevõlgnevused, indekseerimissüsteemid, pensionisüsteem, avaliku halduse reform ja tervishoiukulutused. Piiratud meetmed: kulutuste põhjalik läbivaatamine ja maksusüsteemi läbivaatamine. FR || Kooskõlas, kuid ilma varuta || Eelarve konsolideerimine nii 2013. kui ka 2014. aastal || – || Piiratud edusammud * || Edusammud: pensionisüsteem. Piiratud meetmed: kulutuste läbivaatamine, maksusüsteem ja detsentraliseerimine. IT || Nõuete rikkumise oht || – || 2013. aastal saavutati vastavus võla vähendamise sihttasemele; 2014. aastal on oht sihttaset mitte saavutada || Piiratud edusammud || Piiratud meetmed: avaliku sektori kulutused ja maksupoliitika. LU || Nõuete rikkumise oht || – || Märkimisväärne kõrvalekaldumine keskpika perioodi eesmärgist || Mõningad edusammud || Edusammud: keskpika perioodi eelarveraamistik. MT || Nõuete rikkumise oht || 2013. aastal saavutati nominaalse eelarvepuudujäägi eesmärk, ent eelarve konsolideerimata jätmise oht püsis nii 2013. kui ka 2014. aastal || – || Piiratud edusammud* || Edusammud: eelarveraamistik, avaliku halduse tõhusus (vastuvõtmise ja rakendamise riskid säilivad) ja tervishoid (teave ei ole hinnangu andmiseks piisav). Piiratud meetmed: pensionisüsteem. NL || Kooskõlas, kuid ilma varuta || Eelarve konsolideerimine nii 2013. kui ka 2014. aastal || – || Mõningad edusammud* || Edusammud: eelarveraamistik ja eluasemeturg (varasemate reformide rakendamine). Piiratud meetmed: pensionisüsteem ning maksukrediit ja maksusoodustused. AT || Üldjoontes kooskõlas || 2013. aastal korrigeeriti ülemäärane eelarvepuudujääk püsivalt || Mõningane kõrvalekaldumine keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskavast || Mõningad edusammud || Edusammud: pensionisüsteem ja tööturg. Piiratud meetmed: pensionihüvitiste sidumine oodatava eluea muutusega ja pensioniea ühtlustamine. SI || Kooskõlas, kuid ilma varuta || Eelarve konsolideerimine nii 2013. kui ka 2014. aastal || – || Piiratud edusammud * || Edusammud: maksusüsteem, eelarveraamistik ja pikaajalise hoolduse süsteem. Piiratud meetmed: pensionisüsteem. SK || Üldjoontes kooskõlas || Püsivalt korrigeerimata jätmise oht 2014. aastal; eelarve on konsolideeritud || Mõningane kõrvalekaldumine keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskavast || Piiratud edusammud || Edusammud: maksusüsteem (maksude kogumine). Piiratud meetmed: pensionisüsteem, maksupoliitika, tervishoid ja eelarve-eeskirjad. FI || Nõuete rikkumise oht || – || Märkimisväärne kõrvalekaldumine keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskavast; 2014. aastal rikuti 60 % võlataseme nõuet || Mõningad edusammud || Edusammud: avaliku sektori tõhusus, kohalike omavalitsuste rahandus ja pensionireform.
2.
LISA — MAKROMAJANDUSLIKU TASAKAALUSTAMATUSE MENETLUS
2.1.
Ülevaade makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse rakendamise tulemustest
|| Häiremehhanismi aruannete järeldused || Järeldus pärast põhjalikke analüüse || Kommentaarid Tasakaalustamatused || neist ülemäärased Komisjoni hinnang || Komisjoni soovitus nõukogule kinnitamiseks || Nõukogu ametlik kinnitus 2012 || Põhjalikud analüüsid tuleb koostada 12 liikmesriigi kohta: BE, BG, DK, ES, FR, IT, CY, HU, SI, SE, FI, UK. Põhjalik analüüs ei ole vajalik (s.t tasakaalustamatus puudub) 11 liikmesriigi puhul: CZ, DE, EE, LV, LT, LU, MT, NL, PL, AT, SK. Kohandamisprogrammi kohaldavad riigid (4): EL, IE, PT, RO. || Kõik liikmesriigid (12), kelle kohta koostati põhjalik analüüs. || Puudub. || Puudub. || Puudub. || Küprose ja Hispaania puhul oli tegemist piiripealsete juhtumitega (komisjon iseloomustas tasakaalustamatust neis riikides kui väga ulatuslikku). Kuna mõlemad riigid taotlesid veidi hiljem finantsabi (ehkki erinevat tüüpi), võib tagantjärele väita, et ülemäärane tasa-kaalustamatus pidanuks olema tuvastatav. Komisjon iseloomustas Prantsusmaa, Itaalia, Ungari ja Sloveenia tasakaalustamatust kui ulatuslikku. 2013 || Põhjalikud analüüsid tuleb koostada 14 liikmesriigi kohta: BE, BG, DK, ES, FR, IT, HU, CY, MT (uus), NL (uus), SI, SE, FI, UK. Põhjalik analüüs ei ole vajalik (s.t tasakaalustamatus puudub) 9 liikmesriigi puhul: CZ, DE, EE, LV, LT, LU, PL, AT, SK. Kohandamisprogrammi kohaldavad riigid (5): EL, IE, PT, RO ning peatselt pärast häiremehhanismi aruande avaldamist: CY. ESi ei käsitletud kohandamisprogrammi kohaldava riigina tema kohandamisprogrammi ja finantsabi valdkondliku olemuse tõttu. || Kõik liikmesriigid (13), kelle kohta koostati põhjalik analüüs. || ES, SI. || Puudub. || Puudub. || Põhjalikku analüüsi ei koostatud Küprose kohta, kuna finantsabi kokkulepe sõlmiti pärast häiremehhanismi aruande ja enne põhjaliku analüüsi avaldamist. Komisjon iseloomustas Prantsusmaa, Itaalia ja Ungari tasakaalustamatust otsustavaid poliitikameetmeid vajavana. Olenemata ülemäärase tasakaalustamatuse kindlakstegemisest Sloveenias ja Hispaanias 2013. aastal, ei kasutatud paranduslikku osa makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tähenduses, kuna nende riiklikes reformikavades ja stabiilsusprogrammides sisalduvad poliitikameetmed osutusid piisavalt kvaliteetseteks. Selle asemel alustas komisjon spetsiaalset, kuid mitte-ametlikku seiret nende kahe liikmesriigi üle, jättes avatuks võimaluse võtta paranduslik osa kasutusele hilisemas etapis. 2014 || Põhjalikud analüüsid tuleb koostada 17 liikmesriigi kohta: BE, BG, DE (uus), DK, IE (uus, pärast kohandamisprogrammi edukat lõpuleviimist ja standardmenetlustesse taasintegreerimist), ES, FR, HR (uus, pärast ühinemist), IT, LU (uus), HU, MT, NL, SI, SE, FI, UK. Põhjalik analüüs ei ole vajalik (s.t tasakaalustamatus puudub) 7 liikmesriigi puhul: CZ, EE, LV, LT, PL, AT, SK. Kohandamisprogrammi kohaldavad riigid (4): EL, CY, PT, RO. || Kõik liikmesriigid, kelle kohta koostati põhjalik analüüs, välja arvatud DK, MT ja LU, kelle puhul tasakaalustamatust ei tuvastatud (14). || IT, HR, SI. || Puudub. || Puudub. || Komisjon iseloomustas Iirimaa, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia ja Ungari tasakaalustamatust otsustavaid poliitika-meetmeid vajavana. Mitu etappi esinesid siin esmakordselt: -- „pinge leevenemine” Hispaaniat käsitlevas menetluses, kus ülemäärase tasakaalustamatuse asemele tuli tasakaalustamatus; -- põhjaliku analüüsi teel tuvastati kolmel juhul (DK, LU, MT) tasakaalustamatuse puudumine; -- põhjalik analüüs tehti esmakordselt peaasjalikult sel põhjusel, et jooksevkonto ülejääk oli väga suur (Saksamaa puhul); -- varem kohandamisprogrammi kohaldav riik (Iirimaa) taasintegreeriti makromajandusliku tasakaalustamatuse menetlusse. Nagu 2013. aastalgi, paranduslikku osa kasutusele ei võetud, kuna komisjon leidis, et riiklikes reformikavades ning stabiilsus- ja lähenemisprogrammides sisalduvad meetmed on piisavalt laiaulatuslikud. Selle asemel teatas komisjon poliitikameetmete rakendamise erijärelevalvest Itaalia, Horvaatia ja Sloveenia (kellel esines ülemäärane tasakaalustamatus), kuid ka Iirimaa ja Hispaania (kelle suhtes kohaldatakse programmijärgset järelevalvet) ning Prantsusmaa puhul.
2.2.
Aastatel 2012–2014 tuvastatud tasakaalustamatuste ja ülemääraste
tasakaalustamatuste laad
|| Aasta || Tasakaalustamatuse laad BE || 2012 || Tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused kaupade välise konkurentsivõime ja võlataseme valdkonnas, eeskätt seoses valitsemissektori kõrge võlatasemega, väärivad edasist tähelepanu, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused kaupade välise konkurentsivõime ja võlataseme valdkonnas, eeskätt seoses valitsemissektori kõrge võlataseme mõjuga reaalmajandusele, väärivad jätkuvat tähelepanu. || 2014 || Tasakaalustamatus: muutused kaupade välises konkurentsivõimes väärivad jätkuvat tähelepanu, sest olukorra järjepidev halvenemine ohustaks makromajanduslikku stabiilsust. BG || 2012 || Tasakaalustamatus: välisvõla tase ja teatavad makromajanduslikud suundumused, mis on seotud ettevõtlussektori finantsvõimenduse vähendamise ja tööturu kohandamisprotsessiga, väärivad tähelepanu, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Tasakaalustamatus: ettevõtlussektori finantsvõimenduse vähendamise mõju ning välispositsioonide, konkurentsivõime ja tööturu jätkuv kohandamine väärivad jätkuvat tähelepanu. || 2014 || Tasakaalustamatus: tööturu pikaleveninud kohandamine nõuab poliitikameetmeid, kuid välispositsiooni korrigeerimine ja ettevõtete finantsvõimenduse vähendamine on edenenud hästi. DK || 2012 || Tasakaalustamatus: teatavad makromajanduslikud suundumused, mis mõjutavad välist konkurentsivõimet ja kodumajapidamiste võlakoormusega seotud võimalikke riske, väärivad tähelepanu, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Tasakaalustamatus: jätkuvad kohandused eluasemeturul, kodumajapidamiste sektori ja erasektori kõrge võlatase ning välise konkurentsivõime tegurid väärivad jätkuvat tähelepanu. || 2014 || Ei ole enam tasakaalustamatus makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tähenduses: eluasemeturu kohandamine ja erasektori kõrge võlataseme mõju reaalmajandusele ning finantssektori stabiilsusele näib olevat mõõdukas. Need suundumused ja välise konkurentsivõime tegurid nõuavad siiski jätkuvat seiret. DE || 2014 || Tasakaalustamatus: jooksevkonto ülejääk on pidevalt olnud väga suur, mis kajastab tugevat konkurentsivõimet, samas kui suur osa sääste investeeriti välismaal. See on ka märk sisemajanduse tagasihoidlikust kasvust ja majandusressursside võib-olla mitte kõige tõhusamast kasutamisest. Kuigi jooksevkonto ülejäägiga ei kaasne suure puudujäägiga võrreldavaid riske, väärib Saksamaa jooksevkonto ülejäägi märkimisväärsus ja püsivus suurt tähelepanu. Saksamaa majanduse suurust silmas pidades on eriti oluline võtta meetmeid, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse ning euroala toimimisele. IE || 2014 || Erijärelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid nõudev tasakaalustamatus: suundumused finantssektoris, era- ja valitsemissektori võlg ning sellega seoses väliskohustuste märkimisväärne bruto- ja netopositsioon ja tööturu olukord osutavad sellele, et riskid on endiselt olemas. ES || 2012 || Väga ulatuslik tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused, eeskätt seoses erasektori kõrge võlataseme, suure negatiivse välispositsiooni ja eluasemeturu arengusuundadest mõjutatud finantssektoriga, nõuavad hoolikat jälgimist ja kiiret majanduspoliitilist tähelepanu, et ära hoida mis tahes ebasoodsat mõju riigi majanduse ning majandus- ja rahaliidu toimimisele. || 2013 || Ülemäärane tasakaalustamatus: väga kõrge sisemaine ja välisvõlg ohustavad jätkuvalt majanduskasvu ja finantsstabiilsust. ELi tasemel ja Hispaanias võetud otsustavad poliitikameetmed on märgatavalt kohandanud kapitalivoogusid ning vähendanud rahastamiskulusid ja otseseid riske. || 2014 || Erijärelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid nõudev tasakaalustamatus: eelmisel aastal ülemääraseks hinnatud tasakaalustamatuse kohandamine on mitmes aspektis selgelt edenenud ja positiivse majanduskasvu taastumine on vähendanud riske. Tasakaalustamatuste ulatus ja omavaheline seotus, eriti kõrge sise- ja välisvõla tase, näitavad seda, et riskid püsivad endiselt. Komisjon jätkab Euroopa poolaasta raames nõukogu poolt Hispaaniale esitatud poliitikasoovituste täitmise erijärelevalvet ning esitab korrapäraseid aruandeid nõukogule ja eurorühmale. Hispaania suhtes kohaldatakse programmijärgset järelevalvet. FR || 2012 || Ulatuslik tasakaalustamatus: teatavad makromajanduslikud suundumused eksporditulemuste ja konkurentsivõime valdkonnas väärivad tähelepanu, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Erijärelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid nõudev tasakaalustamatus: kaubandusbilansi ja konkurentsivõime halvenemine, mida mõjutavad nii kulupõhised kui ka mittekulupõhised tegurid, võttes arvesse halvenevat välispositsiooni ja suurt avaliku sektori võlga, väärib jätkuvat tähelepanu. Prantsusmaa majanduse suurust silmas pidades on eriti tähtis võtta meetmeid, et vähendada võimalikku negatiivset mõju Prantsusmaa majanduse ning majandus- ja rahaliidu toimimisele. || 2014 || Erijärelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid nõudev tasakaalustamatus: jätkata tuleb poliitikameetmete võtmist seoses kaubandusbilansi ja konkurentsivõime halvenemise ning valitsemissektori kõrge võlataseme tagajärgedega. Prantsusmaa majanduse suurust ja võimalikke euroala toimimisele ülekanduvaid mõjusid silmas pidades on eriti oluline võtta otsustavaid meetmeid, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse ning euroala toimimisele. Arvestades juba 2013. aasta põhjalikus analüüsis osutatud vajadust poliitikameetmete järele kavatseb komisjon Euroopa poolaasta raames alustada nõukogu poolt Prantsusmaale esitatud poliitikasoovituste täitmise erijärelevalvet ning esitada korrapäraseid aruandeid nõukogule ja eurorühmale. HR || 2014 || Ülemäärane tasakaalustamatus: poliitikameetmeid on tarvis eelkõige pidades silmas märkimisväärsetest väliskohustustest, kehvenevatest eksporditulemustest, ettevõtete suurest finantsvõimendusest ja valitsemissektori kiiresti suurenevast võlast tulenevat haavatavust oludes, kus majanduskasv on aeglane ja kohanemisvõime kasin. IT || 2012 || Ulatuslik tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused eksporditulemuste valdkonnas väärivad tähelepanu, sest Itaalia väline konkurentsivõime on peale euro kasutuselevõttu langenud. Arvestades suurt avaliku sektori võlga, tuleks esikohale seada majanduskasvu potentsiaali edendamine, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Erijärelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid nõudev tasakaalustamatus: eksporditulemused ja nende aluseks olev konkurentsivõime vähenemine, samuti avaliku sektori kõrge võlatase väikese majanduskasvu tingimustes väärivad laiaulatusliku reformikava raames jätkuvat tähelepanu, et eelkõige Itaalia majanduse suurust silmas pidades vähendada võimalikku negatiivset mõju Itaalia majanduse ning majandus- ja rahaliidu toimimisele. || 2014 || Ülemäärane tasakaalustamatus: kiiresti tuleb võtta poliitikameetmeid seoses valitsemissektori väga suure võla ja nõrga välise konkurentsivõimega, mis mõlemad tulenevad tootlikkuse pikaleveninud kasinast kasvust. Itaalia majanduse suurust silmas pidades on eriti oluline võtta otsustavaid meetmeid, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse ning euroala toimimisele. CY || 2012 || Väga ulatuslik tasakaalustamatus: jooksevkonto, riigi rahanduse ja finantssektoriga seotud makromajanduslikud suundumused vajavad hoolikat jälgimist ja kiiret majanduspoliitilist reageerimist, et vältida negatiivset mõju riigi majanduse ning majandus- ja rahaliidu toimimisele. HU || 2012 || Ulatuslik tasakaalustamatus: teatavad makromajanduslikud suundumused, näiteks väga negatiivne rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon ja valitsemissektori võlg väärivad väga hoolikat tähelepanu, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Erijärelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid nõudev tasakaalustamatus: suure negatiivse rahvusvahelise netoinvesteerimispositsiooni käimasolev kohandamine, mis on suuresti tingitud finantsvõimenduse vähenemisest erasektoris valitsemissektori suure võla ja nõrga majanduskeskkonna kontekstis, väärib jätkuvat väga hoolikat tähelepanu, et vähendada võimalikku olulist negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2014 || Erijärelevalvet ja otsustavaid poliitikameetmeid nõudev tasakaalustamatus: suure negatiivse rahvusvahelise netoinvesteerimispositsiooni käimasolev kohandamine, erasektori ja valitsemissektori suur võlg nõrga finantssektori ning halvenevate eksporditulemuste kontekstis väärivad jätkuvat väga hoolikat tähelepanu, et vähendada võimalikku olulist negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. LU || 2014 || Ei ole tasakaalustamatus makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tähenduses probleemid tulenevad tõhusale ja kriisile hästi vastu pidanud finantssektorile tuginevast majanduskasvu mudelist. Tootmise konkurentsivõime vähenemine, eluasemeturu arengusuunad ja erasektori kõrge võlatase vajavad siiski pidevat jälgimist. MT || 2013 || Tasakaalustamatus: riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele tuleb pöörata tähelepanu ning ulatuslik finantssektor, seejuures eriti tugev seos riigisisesele turule orienteeritud pankade ja kinnisvaraturu vahel võib ohustada finantsstabiilsust ning nõuab pidevat järelevalvet. || 2014 || Ei ole enam tasakaalustamatus makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tähenduses: kuigi võlatase on kõrge, näivad era- ja valitsemissektori võla jätkusuutlikkusega seotud riskid ning finantssektori stabiilsus olevat kontrolli all, isegi kui neid tuleb pidevalt jälgida. NL || 2013 || Tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused seoses erasektori võlaga ja finantsvõimenduse vähendamise survega, samuti veel olemasolev ebatõhusus eluasemeturul väärivad tähelepanu. Kuigi jooksevkonto suure ülejäägiga ei kaasne suure puudujäägiga võrreldavaid riske, jälgib komisjon jätkuvalt ka jooksevkonto suundumusi Madalmaades. || 2014 || Tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused seoses erasektori võlaga ja finantsvõimenduse jätkuva vähendamisega, samuti veel olemasolev ebatõhusus eluasemeturul väärivad tähelepanu. Kuigi jooksevkonto suure ülejäägiga ei kaasne suure puudujäägiga võrreldavaid riske ja see on osaliselt seotud vajadusega vähendada finantsvõimendust, jälgib komisjon Euroopa poolaasta raames jätkuvalt jooksevkonto suundumusi Madalmaades. SI || 2012 || Ulatuslik tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused, mis on seotud ettevõtlussektori finantsvõimenduse vähendamise ja pangandusstabiilsusega ning ebasoodsate, ent vähem oluliste suundumustega välises konkurentsivõimes, väärivad hoolikat tähelepanu, et vähendada võimalikku olulist negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Ülemäärane tasakaalustamatus: seni on erasektori ja avaliku sektori võlatase olnud allpool tulemustabeli ohukünnist ning netovälisvõlg on samuti suhteliselt mõõdukas. Kiirenevate negatiivsete majandussuundumuste kontekstis on aga ettevõtete võlakoormusest ja finantsvõimenduse vähendamisest (sealhulgas vastastikusest seosest riigivõla tasemega) tulenev finantssektori stabiilsust ähvardav oht märkimisväärne. Kõnealuseid ohte võimendavad töö- ja kapitaliturgude piiratud kohanemisvõime ning majandusstruktuur, mida iseloomustab riigiomandi valdav osakaal. Kohatine ebakindlus poliitika suhtes ja õiguslikud tõkked reformidele on takistanud Sloveenial asjakohaselt vähendamast tasakaalustamatust ja edendamast kohanemisvõimet, suurendades seega haavatavust riigivõla rahastamise suurenenud pingete korral. || 2014 || Ülemäärane tasakaalustamatus: tasakaalustamatus on viimase aasta jooksul hakanud tänu Sloveenia makromajanduslikule kohandamisele ja otsustavatele poliitikameetmetele vähenema. Vajaliku korrigeerimise ulatus tähendab siiski, et jätkuvalt esinevad olulised riskid. Komisjon jätkab Euroopa poolaasta raames nõukogu poolt Sloveeniale esitatud poliitikasoovituste täitmise erijärelevalvet ning esitab korrapäraseid aruandeid nõukogule ja eurorühmale. FI || 2012 || Tasakaalustamatus: konkurentsivõimega seotud makromajanduslikud suundumused väärivad tähelepanu, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Tasakaalustamatus: jooksevkonto positsiooni märkimisväärne halvenemine ja nõrgad ekspordinäitajad, mis on tingitud tööstuse ümberkorraldamisest ning kulupõhise ja mittekulupõhise konkurentsivõime teguritest, väärivad jätkuvat tähelepanu. || 2014 || Tasakaalustamatus: viimaste aastate kehvad eksporditulemused, mis tulenesid tööstuse ümberkorraldamisest, ning kulupõhised ja mittekulupõhised konkurentsivõime tegurid väärivad jätkuvat tähelepanu. SE || 2012 || Tasakaalustamatus: teatavad makromajanduslikud suundumused seoses erasektori võla ja eluasemeturuga väärivad tähelepanu, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused seoses erasektori võlaga ja finantsvõimenduse vähendamisega, samuti veel olemasolevad ebatõhusused eluasemeturul väärivad jätkuvat tähelepanu. Kuigi jooksevkonto suure ülejäägiga ei kaasne teiste riikide suure puudujäägiga võrreldavaid riske, jälgib komisjon jätkuvalt jooksevkonto suundumusi Rootsis. || 2014 || Tasakaalustamatus: muutused kodumajapidamiste võlatasemes koos ebatõhususega eluasemeturul väärivad jätkuvat tähelepanu. Kuigi jooksevkonto suure ülejäägiga ei kaasne suure puudujäägiga võrreldavaid riske ja see on osaliselt seotud vajadusega vähendada finantsvõimendust, jälgib komisjon Euroopa poolaasta raames jätkuvalt jooksevkonto suundumusi Rootsis. UK || 2012 || Tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused kodumajapidamiste võla ja eluasemeturu valdkonnas, samuti ebasoodsad, ent vähem tähtsad suundumused välises konkurentsivõimes väärivad tähelepanu, et vähendada võimalikku negatiivset mõju riigi majanduse toimimisele. || 2013 || Tasakaalustamatus: makromajanduslikud suundumused kodumajapidamiste võla valdkonnas, mis on seotud hüpoteeklaenude kõrge tasemega ja eluasemeturu eripäradega, samuti ebasoodsad suundumused välises konkurentsivõimes, eeskätt seoses kaupade ekspordi ja tootlikkuse aeglase kasvuga, väärivad jätkuvat tähelepanu. || 2014 || Tasakaalustamatus: suundumused kodumajapidamiste võla valdkonnas, mis on seotud hüpoteeklaenude kõrge tasemega ja eluasemeturu struktuursete eripäradega, samuti ekspordi turuosa ebasoodsad suundumused väärivad jätkuvat tähelepanu.
2.3.
Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse rakendamisel kohaldatud
kriteeriumid
Menetluse
rakendamisel lähtus komisjon järgmistest kriteeriumidest. Esiteks on
tasakaalustamatus tihedalt seotud jätkusuutlikkuse mõistega. Kui
suundumus või olukord ei ole jätkusuutlik, võib see kokkuvõttes järsult
muutuda. Selliste suundumuste hulka kuulub näiteks konkurentsivõime langus, mis
võib seada ohtu suure majandusaktiivsuse ja tööhõive, või krediidi ja vara
hindadega seotud areng, mis tekitab hinnamulle, mida turud ei suuda valede
ootuste tõttu õigeaegselt korrigeerida. Kuid jätkusuutlikkus ei ole seotud
üksnes pika aja vältel kuhjuvate struktuursete nõrkustega; see võib seonduda ka
finantssektori nõrkustega, mis ilmnevad konkreetsetel juhtudel (väliste šokkide
või sisemiste arengusuundade tagajärjel või finantssektori siseriikliku
reguleerimise probleemide tõttu) ning mis võivad kiiresti seada ohtu
finantsstabiilsuse ja levida kogu majandusse. Järsud ja kahjustavad muutused
võivad aset leida siis, kui riik kaotab juurdepääsu finantsturgudele või kui
tema rahastamisvõime on nõrgenemas. Teiseks võivad tasakaalustamatused
olla seotud ressursside
äärmiselt moonutatud jaotamisega. See võib juhtuda
näiteks siis, kui riigisisesed või piiriülesed rahavood põhjustavad ühe sektori
ülemäärast laienemist. See võib iseenesest muutuda jätkusuutmatuks, nagu on
ilmnenud näiteks ehitussektori ulatusliku laienemise või ülepaisutatud valitsemissektorite
puhul. See
omadus täiendab jätkusuutlikkuse hinnangut, kaasates tasakaalustamatuse mõiste
alla ka olukorrad, mis võivad iseenesest olla rahanduslikult jätkusuutlikud,
kuid mis on siiski sotsiaalselt ja majanduslikult kulukad. Näiteks võib tuua
püsivalt suured jooksevkonto ülejäägid. Ehkki
sellised ülejäägid ei tõstata asjaomase riigi puhul välise jätkusuutlikkuse
probleeme,[14]
võivad need osutada ressursside vildakale jaotamisele kaubeldavate kaupade
sektoris, nõudluse puudumisele ning ebapiisavatele investeeringutele, mis
piiravad kapitalimahutusi ja pärsivad keskpika perioodi majanduskasvu
potentsiaali. Kolmandaks avaldavad tasakaalustamatused makromajandusliku
tasakaalustamatuse menetluse tähenduses kahjulikku ülekanduvat mõju
partneritele.[15]
Üldiselt ei kujuta ülekanduv mõju endast veel tasakaalustamatust, kuid mõjub
raskendava tegurina muudele tasakaalustamatustele, nagu suur jooksevkonto
puudujääk või ülejääk. Praktikas on komisjon püüdnud hinnata makromajanduslikku
riski (kaaludes nii ebasoodsate suundumuste tõenäosust kui ka nende mõju
majanduskasvule, tööhõivele ja finantsstabiilsusele igas liikmesriigis ning
ELis ja euroalas tervikuna), võttes arvesse konkreetset olukorda ja dünaamikat
ning rakendatavaid poliitikameetmeid. [1] Euroopa Parlamendi ja
nõukogu määrus (EL) nr 1173/2011, 16. november 2011, eelarvejärelevalve
tõhusa rakendamise kohta euroalal; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr
1174/2011, 16. november 2011, euroalal esineva ülemäärase
makromajandusliku tasakaalustamatuse korrigeerimiseks võetavate täitemeetmete
kohta; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1175/2011,
16. november 2011, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1466/97
eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise
tõhustamise kohta; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1176/2011,
16. november 2011, makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja
korrigeerimise kohta; määrus (EL) nr 1177/2011, 8. november 2011, millega
muudetakse määrust (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse
rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta; Euroopa Parlamendi ja nõukogu
määrus (EL) nr 472/2013, 21. mai 2013, millega tugevdatakse
majanduse ja eelarve järelevalvet euroala liikmesriikide üle, millel on või
võivad tekkida tõsised raskused finantsstabiilsuse tagamisel; Euroopa
Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 473/2013, 21. mai 2013, euroala
liikmesriikide eelarvekavade seire ja hindamise ning nende ülemäärase
eelarvepuudujäägi korrigeerimise tagamise ühiste eeskirjade kohta. Kuigi
nõukogu 8. novembri 2011. aasta direktiiv 2011/85/EL liikmesriikide
eelarveraamistiku nõuete kohta on majanduse juhtimist käsitleva kuue
seadusandliku akti paketi osa, ei käsitleta seda käesolevas hindamises. Sellel on eraldi ajakava
ning hindamise tähtaeg on 14. detsember 2018. [2] Eri määruste kohaselt on
hindamise tähtaeg 14. detsember 2014. [3] COM(2014)
61 (final), 6. veebruar 2014. [4] Stabiilsuse ja kasvu pakt
loodi algselt 1997. aastal võimaldamaks liikmesriikide vahel eelarvepoliitika
koordineerimist, et vältida seda, et mittejätkusuutlik eelarvepoliitika
kahjustab ühist rahapoliitikat, mis on suunatud hinnastabiilsuse tagamisele.
Stabiilsuse ja kasvu pakt koosneb kahest osast. Ennetusliku osa eesmärk on
tagada liikmesriikide riigi rahanduse tugevus, et luua makromajanduslik
stabiilsus ja eelarvepoliitiline manööverdamisruum võimalikele tekkivatele
majandusšokkidele reageerimiseks. Keskne nõue on, et liikmesriigid saavutavad
ja säilitavad keskpika perioodi eelarve-eesmärgi, mis on struktuurselt
määratletud riigipõhine kontrollväärtus (st tsükliliselt kohandatud ning
võtmata arvesse ühekordseid ja ajutisi meetmeid). Parandusliku osa ehk
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse eesmärk on korrigeerida tõsised
eelarvepoliitika vead. See põhineb eelarvepuudujäägi ja võla
kontrollväärtustel, mis on vastavalt 3 % ja 60 % SKPst. [5] Lisas 1.1 on esitatud
kokkuvõte muudatustest, mis tehti stabiilsuse ja kasvu paktis majanduse
juhtimist käsitleva kuue seadusandliku akti paketiga ja majanduse juhtimist
käsitleva kahe seadusandliku akti paketiga. [6] Lisas 1.5 on esitatud
ülevaade hindamise järeldustest. [7] Määrus (EL) nr 1174/2011
ja määrus (EL) nr 1176/2011. [8] Vt üksikasju 2. lisast. [9] Komisjon avaldas sügisel
ja talvel 2013–2014 kaks aruannet poliitika rakendamise konkreetse jälgimise
kohta Hispaanias ja Sloveenias. [10] Ametlik hindamine tehti
juba varem käesoleval aastal. Vt COM(2014) 61 (final). [11] Programmi lõppedes
hakatakse liikmesriigi suhtes kohaldama makromajandusliku tasakaalustamatuse
menetlusi ning põhjaliku analüüsiga määratakse kindlaks, kas kohaldada tuleks
makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse ennetavat või paranduslikku osa.
Senisest kogemusest nähtub, et makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse
ja kohandamisprogrammide koostoime on olnud väga sujuv. Siiski võib
makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse iga-aastane tsükkel põhjustada
üsna pikka viivitust lõppeva programmi kohase tugevdatud järelevalve ja
ülemäärase tasakaalustamatuse menetluse kohase seire (juhul kui püsiv
ülemäärane tasakaalustamatus kestis kauem kui programm) vahel, mille kaalub
osaliselt üles programmijärgne järelevalve. [12] Strateegia „Euroopa 2020”
eesmärkide saavutamisel tehtud edusammude põhjalikuma analüüsi leiab Euroopa
Komisjoni teatisest „Ülevaade tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa
2020” rakendamise edusammudest” (COM(2014)130). [13] Lisateavet
saab 2015. aasta majanduskasvu analüüsist (COM(2014)906). [14] Vt COM(2013)790. [15] Vt Quarterly
Report on the Euro Area, 2013 (2) ja (3).