ÜHISE TÖÖHÕIVEARUANDE PROJEKT järgmise dokumendi juurde: Komisjoni teatis „2014. aasta majanduskasvu analüüs” /* COM/2013/0801 final - 2013/ () */
1. TÖÖTURU NING
SOTSIAALVALDKONNA SUUNDUMUSED JA PROBLEEMID EUROOPA LIIDUS[1] EL 28-s on
töötus kasvanud enneolematult kõrgeks. Kuigi
aastatel 2003–2008 vähenes töötus rohkem kui 2 protsendipunkti, on olukord
finants- ja majanduskriisi tõttu märkimisväärselt halb (joonis 1). 2008.
aastast (aastanäitaja) kuni 2013. aasta II kvartalini (sesoonselt korrigeeritud
näitaja) kasvas töötus EL 28s 7,1%-lt 10,9%ni. Aja jooksul on tööturg arenenud
eri rühmade lõikes suures osas sarnaselt, välja arvatud mõned erandid. Tundub,
et noorte puhul sõltub töötus üldisest ettevõtlusolukorrast rohkem kui muude
rühmade puhul. Kriisi puhkedes kasvas töötus meeste seas kiiremini kui naiste
seas (ei ole näidatud joonisel) suures osas seepärast, et peamiselt
meestööjõudu kasutavaid sektoreid mõjutas kriis kõige rängemalt. Seda näitab
asjaolu, et 2008. ja 2009. aastal oli erinevus kogutöötuses suurem kui naiste
töötuses. Kui vaadata struktuurseid erinevusi, siis noorte, madala
kvalifikatsiooniga töötajate ja kolmanda riigi kodanike[2] seas on töötus selgelt palju suurem. Joonis 1:
Töötuse dünaamika EL 28-s alates 2003. aastast (kokku, noored, vanemaealised ja
madala kvalifikatsiooniga töötajad) Märkus: 2013. aasta andmed käivad II
kvartali kohta, ajavahemiku 2003–2012 näitajad on aastaandmed, allikas:
Eurostat Töötuse kasv
peatus 2013. aasta keskpaigas. Alates 2013. aasta algusest
on töötuse määr jäänud suhteliselt stabiilseks. 2013. aasta septembri seisuga
oli töötuid kokku ligikaudu 26,9 miljonit inimest (sesoonselt korrigeeritud).
Vastav arv protsentides oli 11 ning see oli püsinud muutumatuna kuue
järjestikuse kuu jooksul. Prognoose selle põhjal veel teha ei saa, sest on
liiga vara otsustada, kas see tähendab negatiivse suundumuse ümberpöördumist.
Suundumused ei ole kogu ELi piires samasugused. Võrreldes 2012. aasta
septembriga suurenes töötus 16 liikmesriigis (peamiselt Kreekas, Küprosel,
Itaalias ja Madalmaades) ja vähenes 12 riigis (kõige rohkem Baltimaades,
Iirimaal ja Ungaris) . Need erinevused vastavad enam-vähem SKP muutumisele
liikmesriikides. Pikaajaline
töötus suureneb ikka veel , sest kriis kestab juba pikka aega. 2013. aasta
II kvartali lõpus jõudis pikaajaline töötus kõigi aegade kõrgeimale tasemele,
s.o 12,5 miljonit inimest EL 28s. See moodustab ligikaudu 5% töötavast
elanikkonnast. Alates 2008. aastast on pikaajaline töötus ligikaudu
kahekordistunud ja suurenenud peaaegu kõikides liikmesriikides, välja arvatud
Saksamaal, kus vastav määr vähenes aastatel 2008–2012 4%-lt 2,5%-le, ja
Luksemburg, kus vastav määr samal ajavahemikul oli stabiilne, jäädes 1,5%
juurde. Eelmisest aastast kuni 2013. aasta II kvartalini suurenes pikaajaline
töötus EL 28s 45%-lt 47,1%ni kogutöötusest (EA 17s 47%-lt 49,5%ni). Töötus on
liikmesriigiti, eelkõige euroala piires väga erinev ja erinevused suurenevad.
Alates
kriisi algusest on töötus suurenenud eelkõige euroala lõunaosas ja äärealal,
mujal liikmesriikides aga palju vähem. 2013. aasta augustis ulatus töötuse määr
4,9%-st Austrias, 5,2%st Saksamaal ja 5,9%st Luksemburgis kuni 26,6%ni Hispaanias
ja 27,6%ni Kreekas.[3] Töötuse
määr on ebaproportsionaalselt kõrge Kreekas ja Hispaanias, aga ka Portugalis,
Horvaatias ja Küprosel, kus töötuse määr ületab 16%, on see tugevalt üle EL 28
keskmise. Aastane töötuse suurenemine oli (2012. aasta septembri ja 2013.
septembri vahel) kõige märkimisväärsem Küprosel (+4,4 protsendipunkti).
Suundumus on üpris negatiivne ka Madalmaades (kuigi töötuse baastase oli madal)
ja Itaalias ning vähemal määral Belgias, Bulgaarias, Horvaatias, Luksemburgis
ja Sloveenias. Noorte töötuse
määr on jäänud väga kõrgeks. 2013. aasta septembris oli noorte töötuse
määr EL 28s 23,5%, s.o 0,4 protsendipunkti rohkem kui eelneval aastal, kuid
püsinud muutumatuna viimase kuue kuu jooksul. Liikmesriikide vahel on suured
erinevused. 2013. aasta septembri seisuga olid näitajad alates 7,7%st Saksamaal
ja 8,7%st Austrias kuni 56,5%ni Hispaanias ja 57,3%ni Kreekas. Viimastel kuudel
ei ole erinevused enam suurenenud, kuid on endiselt suured. Mittetöötavate
ja mitteõppivate noorte (NEET-noorte) osakaal on pidevalt suurenenud. Aastatel 2008–2011
suurenes NEET-noorte osakaal 15–24aastaste seas 2 protsendipunkti kuni 12,9%ni
(Joonis 2). 2012. aastal kasvas NEET-noorte osakaal ELis veelgi, kuid eelnevate
aastatega võrreldes vähemal määral ja mitte kõigis liikmesriikides (vähenemine
registreeriti Austrias, Ühendkuningriigis, Leedus, Lätis, Rumeenias ja
Bulgaarias). Selliste noorte osakaal on enamikus liikmesriikides (LT, MT, PL,
FR, BE, EE, SK, UK, PT, HU, LV, CY, HR, RO, IE, ES, EL, IT, BG) ning hiljutised
suundumused (2011–2012) Hispaanias ja Sloveenias ning vähemal määral ka
Itaalias ja Ungaris on eriti murettekitavad. NEET-noorte seas on veidi rohkem
naisi kui mehi (2012. aastal vastavalt naisi 13,4% ja mehi 12,9%, kokku 13,1%).
Noorte jäämine tööelust ja õppetööst kõrvale on pigem tingitud sellest, et
noorte töötus suureneb, mitte aga selliste noorte osakaalu suurenemisest, kes
ei otsi aktiivselt tööd ega osale õppetöös. Joonis
2:
Mittetöötavate ja mitteõppivate noorte osakaal liikmesriikides (15–24aastaste
vanuserühm) Allikas:
Eurostat
Haridussüsteemist
varakult lahkumise tase on järk-järgult vähenemas. Haridussüsteemist
varakult lahkumise tase oli 2012. aastal võrreldes eelneva aastaga veidi
vähenenud, s.o 13,4%-lt 12,7%-le. See on siiski endiselt suur probleem, kuna
puudutab ligikaudu 5,5 miljonit inimest, kellest üle 40% on töötud. 2012.
aastal oli see 12 liikmesriigis madalam kui Euroopa 2020. aasta strateegias
eesmärgiks seatud 10%. Kõige suurem oli haridussüsteemist varakult lahkumise
tase Hispaanias, Portugalis ja Maltal, kus see ületas 20%. Euroopas tehakse
edusamme kolmanda taseme hariduse omandanute osakaalu viimiseni aastaks 2020.
vähemalt 40%ni. 2012. aastal oli kolmanda taseme hariduse omandanute
osakaal 35,7%. Hoolimata
kriisist on mitmes liikmesriigis kasvanud tööturul osalevate inimeste arv ning seda
peamiselt tänu vanemaealiste (55–64aastased) ja naiste suurenevale aktiivsusele
tööturul. 2008. aasta II kvartalist kuni 2013. aasta II kvartalini suurenes EL 28s
15–64aastaste vanuserühmas tööturul osalevate inimeste osakaal 70,7%st kuni 71,9%ni,
kuigi riigiti esines suuri erinevusi. Kõige enam suurenes see Tšehhi
Vabariigis, Maltal, Leedus ja Ungaris, samas kui kõige enam vähenes see Taanis
(baastase oli väga kõrge), Iirimaal ja Horvaatias. Kuigi tööturul osalevate
naiste määr on aja jooksul kasvanud, s.o 2013. aasta II kvartalis 12,1
protsendipunkti, on see meestega võrreldes siiski veel palju väiksem (meeste
puhul on vastav määr 78% ja naiste puhul 65,9%). Kõige suurem erinevus meeste
ja naiste tööturul osalemise tasemes on ELi lõunapoolsetes liikmesriikides,
nagu Kreekas, Itaalias ja Portugalis. Mõnes muus liikmesriigis on tööturul
osalevate naiste määr küll kõrge, kuid osalise tööajaga töötavate naiste
osakaal on suur, s.o 2013. aasta II kvartalis Madalmaades 77,3%, Saksamaal 46,5%
ja Austrias 45,6%. 20–64aastaste
meeste ja naiste tööhõive määra suundumus on negatiivne ning Euroopa 2020.
aasta strateegia eesmärgi saavutamiseks (s.o 75%) on vaja tugevat suunamuutust.
Kriisi algusest alates on EL 28 tööhõive määr vähenenud ligikaudu 2
protsendipunkti ja oli 2012. aasta lõpu seisuga üksnes 68% (joonis 3). Seejärel
on näitajad veelgi halvenenud. 2012. aasta II kvartalist kuni 2013. aasta II
kvartalini langes tööhõive määr euroalal 0,6 protsendipunkti ja EL 28s 0,42
protsendipunkti. Joonis 3:
Tööhõive määra muutumine EL 28s ja euroalal võrreldes Euroopa 2020. aasta
strateegia eesmärkidega (20–64aastaste vanuserühm) Märkus: 2000. ja 2001. aasta tööhõive määrad on esitatud EL 28
asemel EL 27 kohta. 2013. aasta andmed käivad II kvartali kohta. Allikas:
Eurostat (tööjõu-uuring) ja Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärgid. Kriisi ajal
tööhõives toimunud suurenemine ja vähenemine ei ole jaotunud ühtlaselt. Kui
meeste (20–64aastased) tööhõive määr on alates 2008. aastast langenud üle 3
protsendipunkti (77,9%-lt 2008. aastal 74,5%-le 2012. aastal), siis naiste
tööhõive määr langes ainult veidi ja on viimasel aastal isegi kasvanud. Vanemaealiste
töötajate tööhõive määr on oluliselt kasvanud (3,3 protsendipunkti võrreldes 2008.
aastaga) ning ulatus 2012. aastal 48,8%ni. Naiste puhul on kasv olnud suurem (5,0
protsendipunkti). Belgias, Saksamaal, Prantsusmaal, Itaalias, Luksemburgis,
Ungaris, Madalmaades ja Poolas on vanemaealiste tööhõive määra kasv olnud eriti
märgatav. Kõige rohkem on tööhõive määr vähenenud madalama kvalifikatsiooniga
inimeste puhul ja kõige vähem kõrgharidusega inimeste puhul. Kolmanda riigi
kodanike (20–64aastaste vanuserühm) tööhõive määr vähenes EL 28s 58,5%-lt 2010.
aastal 56,8%ni 2012. aastal. Valdkonniti oli kõige suurem tööhõive määra langus
2012. aasta II kvartali ja 2013. aasta II kvartali vahel ehituses (–4,5%),
põllumajanduses (–1,5%) ja tootmises (–1,2%). Tööhõive määr on kõige rohkem
kasvanud IKT valdkonnas (+2,5%). Kuigi viimased viis aastat on kahjustanud
alaliste töökohtade olukorda, on mõju olnud kõige rängem ajutistele
töökohtadele (töölepingud on jäetud pikendamata). Täisajaga töökohtade arv
väheneb juba neljandat aastat, s.t alates 2008. aasta viimasest kvartalist
kokku 8,3 miljoni võrra (–4.6%). Samas on osalise tööajaga töökohtade arv
viimastel aastatel stabiilselt kasvanud, s.t alates 2008. aasta viimasest
kvartalist 2,5 miljoni võrra (+6,4%). Tööhõive määra
kasv on olnud liikmesriigiti erinev. Joonisel 4 on näidatud,
et erinevused on liikmesriigiti päris suured ning kuni 2012. aasta II
kvartalini vähenes tööhõive määr eriti märgatavalt Lätis, Kreekas, Leedus,
Iirimaal ja Hispaanias. Alates 2012. aasta II kvartalist on tööhõive määr
kasvanud Balti riikides ja Iirimaal. See vähenes aga mitmes muus riigis,
eelkõige Küprosel, Hispaanias, Portugalis ja Ungaris. Kokkuvõttes võib öelda,
et teatavatel euroala tuumikriikidel (sh Maltal) on läinud suhteliselt hästi,
samas kui tööhõive määr langeb endiselt euroala lõunapoolses osas, näiteks
Itaalias ja Hispaanias. See kinnitab asjaolu, et erinevused tööhõives euroala
piires suurenevad (vt eespool). Joonis 4:
Tööhõive määra kasv liikmesriigiti alates 2008. aasta II kvartalist (isikute
arv) Märkus: Ungari ja Horvaatia andmed on 2013.
aasta I kvartali kohta. Allikas: Eurostat (riiklik arvepidamine), tööhõive,
sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi arvutused. Tööhõiveolukord
peaks tulevikus veidi paranema, peamiselt tänu prognoositavale SKP kasvule. Vabade
töökohtade määr on praegu 1,5%, mis on alates 2010. aasta lõpust selle näitaja
enam-vähem keskmine väärtus.[4]
Keskpikas perioodis võib prognoosida töökohtade arvu kasvu, eelkõige teatavates
valdkondades. Näiteks luuakse uusi töökohti tänu tehnoloogia arengule IKT
valdkonnas (2015. aastaks prognoositakse 900 000 vaba töökohta IKT
spetsialistidele). Rahvastiku vananemise tõttu on tõenäoline, et hoolimata
riiklike tervishoiukulude kärpimisest, suureneb keskpikas perioodis vajadus
tervishoiutöötajate ja -teenuste järele (2012. aastaks oli EL 27s
tervishoiuvaldkonnas töötavate inimeste arv kasvanud juba peaaegu ühe
miljonini). Lisaks võib tänu majandustegevuse muutmisele keskkonnasäästlikumaks
tekkida rohkem „rohelisi” töökohti. Selliseid töökohti oli 2000. aastal 2,4
miljonit ja 2008. aastal 3,0 miljonit ning 2012. aastal prognoosi kohaselt 3,4
miljonit. Ka muudes kõrgtehnoloogiast sõltuvates valdkondades, näiteks
transpordivaldkonnas, on tulevikus vaja palju keskmise ja kõrge kvalifikatsiooniga
tööjõudu, et tulla toime lennunduse ja reisijateveo mahtude kasvuga. Olukorda
mõjutab ka asjaolu, et eeldatavalt läheb transpordivaldkonnas 2020. aastaks
suur osa vanemaealisi töötajaid pensionile. Tööhõive
arenemiskäiku mõjutab peamiselt töö leidmise määra vähenemine.
Selle põhjuste uurimine näitab, et tööhõive määr on vähenenud nii töö kaotamise
määra suurenemise kui ka töö leidmise määra vähenemise tõttu. Neist kahest
tegurist on suhtelises arvestuses suurem mõju viimasel (joonis 5).[5] 2008. ja 2012. aasta vahelisel ajal langes
töö leidmise määr 24 liikmesriigis ning kasvas ainult kolmes (LU, DE, NL).
Kõige rohkem vähenes see määr Taanis, Küprosel ja Sloveenias. Joonis 5: Töö
leidmise ja töö kaotamise määr EL 27s, ajavahemiku 2005–2012 aastakeskmine Allikas: Eurostat (tööjõu-uuring),
tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi arvutused Tööturud on
endiselt väga killustatud. Ajutistel töökohtadel töötajate arv on alates 2011.
aastast kasvanud 0,4 protsendipunkti, mis üldiselt näitab ebakindlat majandusolukorda.
See halvendab teatavate rühmade olukorda, kus töötus on kõrge ja/või tööturul
osalemise määr madal. Noorte tööhõivet iseloomustab asjaolu, et nii ajutiste
kui ka alaliste töökohtade määr kogutööhõivest oli 2012. aasta seisuga kõrge
(vastavalt ligikaudu 40% ja 30%). Seevastu kogu tööealise elanikkonna puhul oli
ajutiste ja alaliste töökohtade osakaal EL 28s palju väiksem, s.o 2012. aasta
seisuga vastavalt ligikaudu 14% ja 19% Osalise tööajaga töötavad peamiselt
naised. 2012. aastal oli osalise tööajaga töötavate naiste osakaal 31,9%
võrreldes meeste 8,4%ga. Madalmaades, Ühendkuningriigis, Saksamaal, Austrias ja
Belgias oli osalise tööajaga töötavate naiste osakaal üle 40%, mis viib
oluliselt alla tööhõive määra näitajad, mida mõõdetakse täistööaja
ekvivalendina. Praeguses olukorras võib ajutiste ja osalise tööajaga töökohtade
arv (kuigi alati ei pruugi see olla vabatahtlik valik) aidata kaasa töökohtade
loomisele ning keskpikas ja pikas perspektiivis võivad need olla hüppelauaks
alalise ja/või täistööajaga töökoha saamisele (nt noorte jaoks). Tööturu
killustatus väljendub ka püsivas soolises palgaerinevuses ja selles, et
inimesed saavad harva üle minna kehvemate lepingutingimustega töökohalt
paremate lepingutingimustega kohale, mis puudutab eelkõige ajutise lepingu
alusel töötavaid noori. Oskuste ja
töökohtade vastavus on mitmes liikmesriigis puudulik. Kuigi vabade töökohtade
määr ei ole viimase kolme aasta jooksul eriti muutunud, on töötus kasvanud, mis
võib olla märk sellest, et oskused ja vabad töökohad ei ole vastavuses.
Beveridge’i kõver (joonis 6) näitab, et struktuurne töötus on alates 2011.
aasta keskpaigast kasvanud. See puudutab enamikku liikmesriike, välja arvatud
Saksamaad. Sellise üldise negatiivse suundumuse põhjus on asjaolu, et oskused
vastavad üha vähem töökohtade vajadustele[6].
Tööleidmisvõimaluste puudumine koos majanduskriisiga tekitab hüstereesiohu,
mille vähendamiseks on vaja investeerida inimkapitali ja viia oskused paremini
vastavusse töökohtadega. Joonis 6:
Beveridge’i kõver EL 27s 2008. aasta I kvartalist 2013. aasta I kvartalini Märkus: LSI
(vertikaalne telg) on tööjõupuuduse näitaja, mis on tuletatud ELi äriühingute
küsitluse tulemustest (selliste tööstusettevõtete osakaal protsentides, mis on
teatanud tööjõupuudusest kui tootmist piiravast tegurist). Allikas: Eurostat Töötute kasvav arv ja
üha suurenev pikaajaliste töötute määr ning nendest teguritest tulenev oskuste
ja vabade töökohtade halb vastavus, on aktiivsele tööturupoliitikale ja
riiklike tööhõiveteenistustele tõsiseks takistuseks. Kuigi mõnes liikmesriigis
on aktiivse tööturupoliitika meetmetele ja riiklikele tööhõiveteenistustele
eraldatavaid vahendeid suurendatud, on paljud riigid neid vähendanud, et täita
eelarve konsolideerimise eesmärke ja tõhustada riiklike tööhõiveteenistuste
tööd. Mõnes liikmesriigis on ka parandatud riiklike tööhõiveteenistuste
töömeetodeid. Majanduskriis ja
selle tõsised tagajärjed tööturul on ELis mõjutanud rändevooge kolmel viisil:
ränne kolmandatest riikidest ELi on vähenenud (–3,7% ajavahemikul 2010–2011),
ränne EList kolmandatesse riikidesse on suurenenud (+14% ajavahemikul 2010–2011,
millest 90% Hispaaniast, Ühendkuningriigist, Prantsusmaalt, Iirimaalt,
Portugalist ja Tšehhi Vabariigist, küll pigem kodumaale naasjad kui nende riikide
kodanikud) ja liidusisese rände mudelid on muutunud (ELi sisene liikuvus). ELi
sisest töötajate liikuvust tunduvad üha enam mõjutavat rände tõuketegurid,
samas kui enne domineerisid tõmbetegurid. Hoolimata suhtelises arvestuses
suurenenud liikuvusest ELi lõunapoolsetest liikmesriikidest muudesse ELi
liikmesriikidesse (nagu Ühendkuningriiki ja Saksamaale), on absoluutsed
näitajad üldiselt madalad võrreldes lõunapoolsete liikmesriikide töötajate
suure arvuga (ja töötute määraga) ja palju suuremate rändevoogudega Ida- ja
Kesk-Euroopa liikmesriikidest, mis on endiselt kõige suuremad ELi sisese rände
päritoluriigid. Oskuste
pakkumine ei vasta muutusele nende nõudluses. Mitmed suundumused,
eelkõige üleilmastumine ja (oskustepõhine) tehnoloogia areng, on järk-järgult
muutnud tööjõunõudlust. Nõudlus kõrge kvalifikatsiooniga töötajate järele on
üldiselt suurenenud, samas kui keskmise ja madala kvalifikatsiooniga töötajate
nõudlus on vähenenud (s.t suuremad nõudmised kvalifikatsioonile
tööjõunõudluses). Peale selle on toimunud muutused oskuste tähtsuse
järjekorras. Nii IKT valdkonna kui ka nn pehmed oskused on mitmesuguste
elukutsete puhul muutunud olulisemateks. Kuigi aja jooksul on
keskmine haridustase ja seega ka oskuste kvaliteet paranenud, ei vasta
töötajate oskused enam nõudlusele. Olukorda halvendab veelgi asjaolu, et
osalemine elukestvas õppes on mitmes liikmesriigis nii meeste kui ka naiste
puhul vähenemas. Oskuste nõudluse ja pakkumise vahelises suhtes toimunud
muutuste tõttu on kõrge kvalifikatsiooniga inimestel töö leidmine lihtsam kui
keskmise või madala kvalifikatsiooniga inimestel. Tööturgu käsitlevad
prognoosid kinnitavad seda suundumust.[7] Struktuursed
puudused oskuste baasis ohustavad Euroopa majanduskasvu potentsiaali ja
konkurentsivõimet. Hiljutised andmed[8] osutavad
sellele, et ligikaudu 20%-l tööealisest elanikkonnast on ainult väga madal
kvalifikatsioon ja mõnes riigis (Hispaania, Itaalia) on see näitaja isegi veel
kõrgem. Ainult vähestes riikides (Soome, Madalmaad, Rootsi) on kõrge
kvalifikatsiooniga inimeste osakaal suur ja enamiku liikmesriikide näitajad
jäävad kaugele maha parimate tulemustega riikide näitajatest mujal maailmas (nt
Jaapanist või Austraaliast). Andmed kinnitavad, et Euroopas ei investeerita
piisavalt hariduse ja oskuste omandamisse, mis kahjustab keskpikas
perspektiivis konkurentsivõimet ja takistab suurel osal tööjõust tööd leida.
Kümme liikmesriiki (DK, IE, EL, ES, IT, CY, HU, PT, SK, UK) on absoluutarvudes
kulutusi haridusele vähendanud ja 20 liikmesriiki on vähendanud haridusse
investeeritavat suhtelist osa SKPst. Palgakujunduses
võetakse arvesse tasakaalustamisvajadusi. Enne kriisi puhkemist
tekkis ELis ja eelkõige euroalal märkimisväärne maksebilansi tasakaalustamatus.
Viimasel ajal on tööjõu ühikukulu areng toetanud maksebilansi
tasakaalustamatuse vähendamist (joonis 7). Peale selle muutuvad tegelikud
tööjõukulud vastavalt riikide tööturuvõimalustele. On oluline, et palgakujundus
oleks jätkuvalt kooskõlas vajadusega vähendada maksebilansi tasakaalustamatust
ja töötust. Positiivse maksebilansiga riikides viimasel ajal toimunud palgatõus
võib suurendada üldist kogunõudlust, kui palgatõus on püsiv.[9] Joonis 7: Nominaalse tööjõu ühikukulu muutumine
euroalal Märkus:
Kreeka kohta ei ole kvartaliandmed kättesaadavad; Kreekat iseloomustavad andmed
on pärit ajavahemikust, mis lõppeb 2012. aastaga. Allikas: Eurostati andmetel
põhinevad tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi
arvutused Tööjõu
ühikukulu vähendamine ja palkade reguleerimine on hinnakujundust ainult väga
aeglaselt ja osaliselt mõjutanud. Osaliselt saab sellist mõju
mittetäielikku ülekandumist seletada sellega, et eelarve konsolideerimiseks
tõsteti samal ajal kaudseid makse ja reguleeritud hindu [10] Tööjõu ühikukulude vähenemine ja hindade
muutumatus on viinud töötulu osakaalu vähenemiseni mitmes riigis, eelkõige
Hispaanias, Portugalis ja Kreekas. Sellisest arengust tulenev
kasumimarginaalide tõus ei ole toonud kaasa investeeringute kasvu. Mitmes
liikmesriigis on maksukoormus endiselt suur. Suur ja mõnel juhul
suurenev maksukoormus on endiselt probleem paljudes liikmesriikides, eelkõige
madala ja teise sissetuleku teenijate jaoks. Madala sissetulekuga (67%
keskmisest palgast) inimese jaoks maksukoormus enamikus liikmesriikides
ajavahemikul 2008–2010 vähenes, kuid kasvas järgneval kahel aastal peaaegu
kõikides liikmesriikides (välja arvatud Ühendkuningriigis, Madalmaades,
Portugalis, Sloveenias ja Soomes). 2012. aastal erines maksukoormus alates 20%st
või vähemast koormusest Maltal ja Iirimaal kuni üle 45%se maksukoormuseni
Belgias, Saksamaal, Prantsusmaal ja Ungaris. Ajavahemikul 2012–2013 tõsteti 11
liikmesriigis üksikisiku tulumaksu eelkõige suurema sissetulekuga inimestel. [11]. Muutusi
kogumaksukoormuses on peamiselt mõjutanud üksikisiku tulumaks, mis on tõusnud 19
liikmesriigis 26st (joonis 8, NB! vallalised, lasteta). Üksikisiku tulumaks on
suurenenud eriti märkimisväärset Iirimaal, Ungaris ja Kreekas. Võttes arvesse
nii üksikisiku tulumaksu kui ka töötajate sotsiaalkindlustusmakseid, on
töötajate maksukoormus kasvanud 18 liikmesriigis. Vastav koormus tööandjatel on
kasvanud
vaid 11 liikmesriigis. Tööandjate sotsiaalkindlustusmaksed on
enamikus liikmesriikides jäänud üldiselt samale tasemele, välja arvatud mõned
erandid (eelkõige Prantsusmaal, Slovakkias, Poolas ja Ungaris). Joonis 8:
Kogumaksukoormuse muutumine ajavahemikul 2010–2012 komponentide kaupa (67%
keskmisest palgast, vallalised, lasteta) Märkus: Küprose ja Horvaatia
kohta andmed puuduvad. Allikas: OECD. Mõnes
liikmesriigis on probleemiks deklareerimata töö Varimajandusel
ja deklareerimata tööl on negatiivne mõju makromajanduslikele eesmärkidele, aga
ka töö kvaliteedile, tootlikkusele ja sotsiaalsele ühtekuuluvusele.
Makromajanduse seisukohast vähendavad need maksutulu (tulumaks ja käibemaks) ja
kahjustavad sotsiaalkindlustussüsteemi rahastamist. Mikromajanduse seisukohast
moonutavad deklareerimata töö ja muud ebatüüpilised töövormid, nagu näilised
füüsilisest isikust ettevõtjad, ausat konkurentsi ja sillutavad teed
sotsiaalsele dumpingule, takistades täielikku sotsiaalkaitset pakkuvate
seaduslike töökohtade loomist. See kahjustab ka tootlikkust, sest mitteametlik
ettevõte väldib enamasti ametlike teenuste ja investeeringute kasutamist (nt
krediidi võtmist) ning eelistab jääda väiksemahuliseks. Kuigi varimajanduse ja
deklareerimata töö täielik ulatus ei ole usaldusväärsete andmete puudumise
tõttu täielikult teada, näitavad üldised andmed, et see on mõnes liikmesriigis
probleemiks.[12] Kriis
on põhjalikult muutnud ebavõrdsuse arengut ja mõjutanud elanikkonna rühmi
erinevalt. Kuigi
ülemise ja alumise sissetulekukvintiili suhte kordaja[13] on ajavahemikul 2008–2012 jäänud EL 27s
üldiselt samale tasemele, on liikmesriikidevaheline ebavõrdsus ulatuslik ja
kasvav (joonis 9). Ebavõrdsus on suurenenud enamikus lõunapoolsetes
liikmesriikides (Hispaania, Kreeka, Itaalia, Küpros), aga ka Horvaatias,
Eestis, Taanis, Ungaris, Slovakkias ja veidi ka Iirimaal Olenemata olukorra
paranemisest, on ebavõrdus probleemiks ka Bulgaarias, Lätis, Portugalis ja
Rumeenias. Joonis
9: Sissetulekute jaotuse ebavõrdsus, (kvintiilide suhte kordaja), 2008–2012 Allikas: Eurostat /
sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC). * Andmed
Austria, Belgia, Iirimaa ja Ühendkuningriigi puhul kajastavad 2012. aasta
asemel 2011. aastat, EL 27 ja EL 28 puhul hinnangulised aasta 2012 andmed,
Itaalia puhul esialgsed andmed. Vaesusriski ja
sotsiaalse tõrjutuse määr tõusis oluliselt ning liikmesriikidevahelised
erinevused kasvasid. Areng peaks tegema tugeva suunamuutuse, et saavutada
Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärk tuua vaesusriskist või sotsiaalsest
tõrjutusest välja vähemalt 20 miljonit inimest. Alates
kriisi algusest 2008. aastal kuni 2012. aastani[14] suurenes vaesusriskis või sotsiaalses
tõrjutuses elavate inimeste arv murettekitava 8,7 miljoni inimese võrra (välja
arvatud Horvaatia), s.o 25,1% EL 28 rahvaarvust 2012. aasta seisuga (joonis 10).Vaesusriskis
või sotsiaalses tõrjutuses elava elanikkonna osakaal tõusis eelkõige nendes
liikmesriikides, mida majanduskriis mõjutas kõige rängemalt. Samas on mõni
liikmesriik teatanud suhtelise vaesustaseme alanemisest. Joonis
10: Vaesusriski või sotsiaalse tõrjutuse määra muutumine 2008–2012 Allikas:
Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).
Vaesusriski või sotsiaalse tõrjutuse määrade kaupa aastal 2012. EL 27 ja EL 28
puhul hinnangulised andmed 2012. aasta kohta, esialgsed andmed Itaalia kohta,
*Austria, Belgia, Iirimaa ja Ühendkuningriigi puhul 2012. aasta asemel 2011.
aasta andmed, ** Horvaatia ja EL 28 puhul 2008. aasta kohta andmed puuduvad. Vanuserühmade
vahel on olulised erinevused. Kõige enam on kriis mõjutanud tööealist
elanikkonda. Vaesus ja sotsiaalne tõrjutus on kahes kolmandikus
liikmesriikidest 18–64aastaste seas viimastel aastatel oluliselt suurenenud,
peamiselt seetõttu, et on suurenenud töötute või madala tööhõivega leibkondade
arv ja palgavaesus. Aastal 2012 elas ligikaudu 50 miljonit tööealist elanikku
sissetulekust, mis oli alla 60% riigi keskmisest ekvivalentsissetulekust EL 28s,
33,1 miljonit kannatasid suure materiaalse puuduse all ja 30,4 miljonit 18–59aastast
elasid töötus leibkonnas. Joonis 11:
Vaesusriski või sotsiaalse tõrjutuse määra muutumine EL 28s alates 2005.
aastast, kokku, lapsed, tööealine elanikkond ja vanemaealised Allikas:
Eurostat / sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).
EL 27 keskmine ajavahemiku 2005–2009 kohta, EL 28 keskmine ajavahemiku 2010–2012
kohta, 2012. aasta kohta hinnangulised andmed Mõju vanemaealistele (+65)
on olnud suhteliselt tagasihoidlik, sest nende vaesusrisk või sotsiaalne
tõrjutus on enamikus liikmesriikides vähenenud, kusjuures naisi ohustab
vanemaealisena vaesus rohkem kui mehi. Olukorra suhteline paranemine on
toimunud seetõttu, et pensionid on jäänud suures osas muutumatuks, samas kui
tööealise elanikkonna sissetulek on jäänud samale tasemele või vähenenud. Laste vaesusrisk
või sotsiaalne tõrjutus on alates 2008. aastast võrreldes 2008. aastaga
suurenenud koos nende (enamasti tööealiste) vanemate olukorra halvenemisega üle 20
liikmesriigis. Üksikvanemaga leibkondade vaesusrisk ja sotsiaalse tõrjutuse
määr (2012. aastal 47,8% EL 28s) on aga üle kahe korra suurem kui kahe
täiskasvanuga leibkondades (24,4%). Üksikvanemaga leibkondades on vaesusrisk oluliselt
kõrgem kõikides liikmesriikides, olles Sloveenias, Soomes ja Taanis 35% ja
Bulgaarias 78%. Samuti on kolme või enama lapsega perekonnad suuremas vaesus-
või sotsiaalse tõrjutuse riskis (EL 28s 30,9%) kui elanikkond tervikuna. Kriisi
ajal on tööturu tingimuste halvenemine mõjutanud kõige otsesemalt tööealisi
mehi. Samas on naiste puhul (jätkuva) vaesus- või sotsiaalse tõrjutuse risk
ikkagi suurem kui meeste puhul tingituna hooldamisega seotud passiivsetest
perioodidest ja osalise tööajaga tööst. Vaesusrisk ja sotsiaalse tõrjutuse määr
oli 2012. aastal palju suurem (48,8%) kolmandast riigist pärit 18–64aastaste
hulgas kui riigi kodanike hulgas (24,9%). See erinevus suurenes 21,7
protsendipunktilt 2010. aastal 23,9 protsendipunktini 2012. aastal. Alates 2011.
aastast on keskmine leibkonna kasutada olev reaaltulu ELis ja euroalal
vähenenud. Langus
oli eriti suur (kahe aasta jooksul üle 5 protsendipunkti) Kreekas, Hispaanias,
Itaalias, Küprosel, Portugalis ja Rumeenias ning tagasihoidlikum Belgias, Tšehhi
Vabariigis, Taanis, Ungaris, Madalmaades, Sloveenias ja Slovakkias. Muudes
riikides jäid leibkondade sissetulekud samale tasemele või vähenesid veidi. Sotsiaalkaitsekulutuste
tasakaalustav mõju leibkondade sissetulekutele on pärast 2010. aastat nõrgenenud.
2008.–2009.
aasta majanduslanguse ajal oli enamikus liikmesriikides
sotsiaalkaitsekulutustel oluline roll leibkondade sissetulekute taseme
hoidmisel.[15] Kaasa
aitasid ka stimuleerivad fiskaalmeetmed, mille eesmärk oli hoida kogunõudlust
ja piirata ülemäärast töökohtade kaotust kooskõlas 2008. aasta novembris vastu
võetud Euroopa majanduse elavdamise kavaga. Lisaks mõjutasid 2009. aastal ja 2010.
aasta esimeses pooles (joonis 12) leibkonna kasutada olevat kogutulu
positiivselt sotsiaalhüvitiste netosumma ja vähendatud maksud. Alates 2010.
aasta keskpaigast sotsiaalhüvitiste mõju leibkonna kasutada olevale kogutulule
vähenes. Selle põhjuseks võib olla asjaolu, et kasvas selliste pikaajaliste
töötute arv, kellel ei olnud enam õigust saada hüvitisi, ning mõnes liikmesriigis
toimus kriisi vastu võitlemise meetmete järk-järguline lõpetamine pärast
majandusperspektiivide mõningast paranemist. Mõnes liikmesriigis vähenes
sotsiaalkaitsekulutuste osakaal tänu majandusolukorra ja -perspektiivide
paranemisele.[16] Joonis
12: Leibkonna kasutada oleva kogutulu kasvu mõjutavad tegurid (EA 17 ja EL 27)
Allikas: Eurostat
(sektoripõhine arvepidamine) Eelarve
konsolideerimise meetmete jaotamisest tulenev mõju erines riigiti
märkimisväärselt. Euromodi uuringu[17] kohaselt mõjutasid
eelarve konsolideerimise meetmed olenevalt nende vormist kõrge ja madala
sissetulekuga leibkondi erinevalt. Mõnes riigis suurendas regressiivne mõju
langust eelkõige madala sissetulekuga leibkondade elukvaliteedis. Teatavates
liikmesriikides suudeti tänu hoolikale eelarve konsolideerimise meetmete
jaotumise kavandamisele hoida ära ebaproportsionaalne mõju madala sissetulekuga
leibkondadele. Sellised jaotumise mõjust tulenevad erinevused ei sõltunud
kohanduste üldise ulatuse erinevustest. Üldiselt on pärast
2009. aasta tipphetke sotsiaalkaitsekulutuste kasv olnud alates 2011. aastast
negatiivne
(joonis 13).
Kriisi alguses (kuni 2009. aastani) põhjustasid sotsiaalkaitsekulutuste
suurenemist peamiselt töötushüvitised, kuid vähemal määral ka pensionite ja tervishoiuga
seotud kulutused. Sotsiaalkaitsekulutuste kasv aeglustus 2010. aastal, mis
tulenes sellest, et stimuleerivate fiskaalmeetmete kehtivus hakkas lõppema ja
riikides, kus ilmnes majanduse elavnemise märke, hakkas järk-järgult lõppema
automaatne tasakaalustusmehhanism. Alates 2011. aastast (joonis 13)
sotsiaalkaitsekulutused vähenesid vaatamata majandus- ja sotsiaaltingimuste
edasisele halvenemisele[18]. Joonis 13: Riigi
tegelike sotsiaalkaitsekulutuste kasvu mõjutavad rahalised ja mitterahalised
hüvitised ELis (2001–2012) Allikas: Riiklik arvepidamine,
tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi arvutused Kriis on mõjutanud ka
sotsiaalkaitsekulutuste struktuuri. Mõnes riigis on sotsiaalkaitsekulutused 2009.
ja 2010. aastal märgatavalt suurenenud[19]
valdkondades (nt pensionid ja töövõimetustoetused), kus kulutused olid juba
enne suured ja mida seostatakse suhteliselt nõrkade sotsiaalsete või
tööhõivetulemustega (joonis 14). Samal ajal sotsiaalkaitsekulutused mõnes
riigis ei suurenenud või isegi vähenesid valdkondades, nagu tervishoid,
sotsiaalne tõrjutus, eluaseme- või peretoetused. Joonis 14:
Sotsiaalkaitse kogukulutusi mõjutavad kogumaksed EL 27s toetuste kaupa (2007–2010)
ja sotsiaalkaitse tegelike kogukulude kasv Euroopas riikide kaupa (2010) Märkus: sotsiaalkaitse kogukulude kasvu
mõjutavad maksed toetuste kaupa. Allikas: ESSPROS Mõnes
liikmesriigis võivad tervishoiuteenused olla muutunud ebasoodsas olukorras
inimeste jaoks raskemini kättesaadavamateks. Kriisi põhjustatud
langus sissetulekutes koos riigi tervishoiukulutuste vähendamisega võib muuta
tervishoiuteenused raskemini kättesaadavaks, eelkõige madala sissetulekuga ja
ebasoodsas olukorras olevate inimese jaoks. Joonisel 15 on näidatud nende
inimeste osakaal sissetuleku madalaimas kvintiilis, kes on teatanud, et neil on
jäänud arstiabi saamata, sest ravi oli liiga kallis, ooteaeg liiga pikk või
osutati ravi liiga kaugel. Kuigi EL 27 jaoks tervikuna suurenes kõnealuste
inimeste osakaal 2008–2011 ainult tagasihoidlikult, teatati samas, et riikides,
nagu Läti, Kreeka, Itaalia ja Poola, on kõrgema kvintiili juurdepääs teenustele
halvenenud, teistes riikides, nagu Küpros, Belgia, Soome, Prantsusmaa ja
Slovakkia on madalama kvintiili juurdepääs teenustele oluliselt paranenud. Joonis 15:
Rahuldamata tervishoiuvajadused, sissetuleku madalaim kvintiil, 2008–2011 Allikas: Eurostat / EU-SILC 2011
2. TÖÖHÕIVESUUNISTE RAKENDAMINE: TÖÖHÕIVE- JA SOTSIAALPOLIITIKA
REFORMID Käesolevas punktis[20] esitatakse kokkuvõte viimase 12 kuu jooksul
liikmesriikides elluviidud reformidest ja võetud meetmetest. Tööhõivesuunistes[21] esitatakse liikmesriikidele kindlad
poliitikajuhised selle kohta, kuidas lahendada tööhõive- ja sotsiaalprobleeme
valitsevate suundumuste tingimustes ja eesmärgiga saavutada Euroopa 2020. aasta
strateegia eesmärgid (vastavalt punktis 1 esitatule). 2013. aasta majanduskasvu
analüüsis esitatakse liikmesriikidele prioriteedid ja poliitikajuhised 2013.
aasta Euroopa poolaasta raames riiklike reformiprogrammide esitamiseks.
Riiklikud reformiprogrammid vaadati nõuetekohaselt läbi ja nõukogu esitas
komisjoni ettepanku alusel riigipõhised soovitused. Tööhõivekomitee ja
sotsiaalkaitsekomitee vaatavad tööhõive olukorra jälgimise vahendi ja
sotsiaalkaitse olukorra jälgimise vahendi abil läbi liikmesriikide saavutused
ja tulemused probleemide lahendamisel. Pärast seda elluviidud poliitikareforme
hinnatakse 2014. aasta Euroopa poolaasta raames. Euroopa Sotsiaalfondist
toetatakse Euroopa 2020. aasta eesmärkide saavutamiseks võetavaid meetmeid,
mille sihiks on võidelda töötuse vastu ja mis keskenduva peamiselt noortele.
Selliste meetmete abil pakutakse väljaõppe- või tööpraktikavõimalusi
ümberõppeks või oskuste täiendamiseks, edendatakse hariduse omandamist, toetatakse
sotsiaalse kaasatuse parandamist ja haldussuutlikkuse tõstmist.
Programmiperioodil 2014–2020 viiakse Euroopa Sotsiaalfond ja muud ELi
struktuuri- ja investeerimisfondid väga täpselt vastavusse Euroopa 2020. aasta
strateegia poliitikaprioriteetide edendamisega ning keskendutakse fondide
tulemuslikkusele, mis tugevdab nende rolli strateegia finantssammastena. Kõikides järgmistes
punktides kirjeldatud valdkondades on reforme ellu viidud või neid
valmistatakse parajasti ette. Edu on aga poliitikavaldkonniti ja liikmesriigiti
erinev. Vaja on teha veel tööd, hoolimata sellest, et paljudel juhtudel ei ole
tulemused veel täielikult nähtavad, kuna see võtab tavaliselt palju aega.
Samuti ei saa reformi väärtust tavaliselt hinnata eraldi, kuna samal ajal võidakse
ellu viia mitut reformi. Liikmesriigid peaksid seepärast võtma
poliitikastrateegiate ja reformide kujundamisel arvesse nende vastastikust
mõju. 2.1
Tööhõivesuunis nr 7: tööturul osalemise suurendamine Liikmesriigid
on jätkanud aktiivse tööturupoliitika meetmete parandamist Mitu
liikmesriiki (Küpros, Iirimaa, Horvaatia, Poola, Rootsi) suurendasid aastal 2013
aktiivse tööturupoliitika meetmetele eraldatavat rahalist toetust, samas kui
oli liikmesriike, kus seda vähendati (Madalmaades ja Sloveenias), ning püüti
selle asemel parandada meetmete tõhusust. Mõned liikmesriigid (Belgia,
Bulgaaria, Hispaania, Leedu) võtsid meetmeid oskuste ja töökohtade
vastavusseviimiseks ja parandasid töötute profileerimist (Prantsusmaa).
Prantsusmaa koostas riikliku kava riigi tööhõiveteenistuste pakutavate
esmatähtsate koolituste korraldamiseks. Kõnealuse kava alusel saavad 30 000
tööotsijat koolitusi prioriteetseteks määratud valdkondades, kus on palju
töökohti. Ühendkuningriik pakub täpsemate tööotsimisteenuste abil lisatuge
töötutele, kellele on väga raske töökohta leida. Samas aga muudeti rangemaks
tingimusi tööotsimistoetuste pikendamiseks. Itaalias pakutakse
tööotsimistoetuste saaja tööle võtnud tööandjatele, hüvitist 50% ulatuses
toetusest, mille tööotsija oleks saanud endiselt töötuks jäädes. Lisaks loodi
andmebaas, kuhu kogutakse teave kogu riigis pakutavate tööotsimisteenuste
kohta. Belgias kavandatava riigireformi kohaselt jätkatakse mitmesuguste
tööturul osalemise stimuleerimise ja töötute järelmeetmetega seotud pädevuste
muutmist piirkonnapõhisteks. Rumeenia muutis töötuskindlustust käsitlevat
õigusakti ja lisas muu hulgas uue töötute kategooria (pikaajalised töötud), kes
hakkavad kasu saama aktiivse tööturupoliitika meetmetest, nagu mobiilsuse
toetamine ja formaalse või mitteformaalse õppimise käigus omandatud oskuste
tasuta hindamine. Ungaris, Horvaatias, Lätis ja
Sloveenias püütakse töötuid tuua tööturule avalikus sektoris töökohtade
pakkumise kaudu ning pakkudes sissetulekutoetust töötutele, kes ei vasta
töötushüvitiste saamise tingimustele. Mitu
liikmesriiki (CY, CZ, DE, EL, ES, FI, FR, HR, HU, IE, NL, PL, PT, SI) võtsid
meetmeid, mille eesmärk oli parandada riiklike tööhõiveteenistuste tööd, muuta neid
tõhusamaks, koolitada ja/või värvata tööotsijate nõustajaid. Mõned
riiklikud tööhõiveteenistused on spetsialiseerunud täpsemate tööotsimisteenuste
pakkumisele (Sloveenia), ühise vastutuse edendamisele (Madalmaad) ja muude
sidusrühmadega (Poola) ning tööandjate ja kohalike ametiasutustega (Ungari,
Portugal) tehtava koostöö tugevdamisele. Saksamaal on eesmärgiks pöörata rohkem
tähelepanu töötutele, kellele on väga raske töökohta leida, ning määrata
nendega tegelema riiklike tööhõiveteenistuste töötajaid, kes vastutavad
lühiajaliste töötute eest. Prantsusmaal klassifitseeritakse tööotsijad kolme
kategooriasse raskuste põhjal, mis neil on tööturule sisenemisel, ning
pakutakse igale kategooriale sobivaid järelmeetmeid. Iirimaal on kavas
parandada riiklike tööhõiveteenistuste tööd algatuse Jobpath abil ning kaasata
kolmanda sektori eraettevõtjaid, kahekordistada 2014. aastal töötutega
tegelevate töötajate arvu ja ühendada tööhõiveteenused hoolekandeasutuste
teenustega. Hispaanias ja Portugalis on õnnestunud teataval määral suurendada
erasektori töövahendusettevõtete osalemist töövahendamisteenuste arendamises. 2013.
aasta Euroopa poolaasta raames esitati riigipõhised soovitused, milles
käsitletakse aktiivse tööturupoliitika meetmeid ja/või riiklikke
tööhõiveteenistusi, kokku 16 liikmesriigile (BE, BG, CZ, DE, EE, ES, FR, HU,
IT, LT, LU, LV, RO, SE, SI, SK). Muu hulgas soovitati parandada aktiivse
tööturupoliitika meetmete kvaliteeti, ulatust ja tõhusust, parandada riiklike
tööhõiveteenistuste tööd, tagada, et tööturule toomise meetmed oleksid paremini
eesmärgistatud või kohandatud ja muuta teenused individuaalsemateks. Erimeetmete abil
püüti tuua tööturg töötutele lähemale, eelkõige lähemale ebasoodsas olukorras
olevatele inimestele, nagu puudega inimesed, pikaajalised töötud ja
sisserändaja taustaga töötajad. Mitu liikmesriiki (BG, HU, NL, PT) võtsid
meetmeid, et parandada ebasoodsas olukorras olevate inimeste võimalusi tööturul
üldiselt. Teistes liikmesriikides on meetmed suunatud teatavatele
sihtrühmadele. Mitu liikmesriiki (FI,
HU, LT, MT) üritasid parandada puudega inimeste võimalusi tööturul. Ungaris
loodi uus ametiasutus ja võrgustik, et pakkuda rehabilitatsiooniga seotud
teenuseid ning alandati sotsiaalkindlustusmakseid, et vähendada tööjõukulusid.
Soomes on kavas määrata uue hanke abil isiklik koordinaator, kes pakub puudega
inimestele individuaalselt kohandatud teenuseid. Hanke mõju võimendamiseks on
kavas teha ka muid muudatusi, nagu pikendada võimalust töötada osalise
tööajaga, pakkuda samal ajal osalisel tööajal põhinevat ravikindlustust ja
muuta kutserehabilitatsiooni teenuste saamise tingimusi. Maltal loodi hiljuti
keskus Job Bridge Centre, mille eesmärk on tuua puudega inimesi tööellu. Leedus
on puudega inimestel töö leidmise hõlbustamiseks parandatud sotsiaalsete
ettevõtete rahastamist. Mitu aktiivse
tööturupoliitika meedet (mida on kirjeldatud eespool) olid suunatud eelkõige
pikaajalistele töötutele. Peale selle pakkus Iirimaa pikaajalistele töötutele
rohkem koolitus- ja hariduse omandamise võimalusi, et parandada nende töö
leidmise võimalusi, ja hakkas ettevõtetele pakkuma hüvitisi, et innustada neid
värbama pikaajalisi töötuid. Läti tööturuamet pakub toetust sõltuvusprobleemi
all kannatavatele pikaajalistele töötutele. Taani
pakkus peamiselt avaliku sektori töökohti eelkõige pikaajalistele töötutele,
kellel oli oht jääda ilma oma hüvitistest. Liikmesriigid võtsid
vastu erimeetmeid, et integreerida sisserändaja taustaga inimesi. Saksamaa
võttis vastu kava, mille eesmärk on integreerida sisserändajaid tööturule ja
parandada nende osalemist üld- ja kutseharidussüsteemis. Rootsi tugevdas
sisserändajatele mõeldud aktiivse tööturupoliitika meetmeid, muutes nende
prioriteediks töökohtadel elluviidavad meetmed, ja laiendas palgatoetusi ka
sisserändajatele. Liikmesriigid
püüdsid parandada noorte olukorda tööturul ja võtsid juba kasutusele mõned
noortegarantii algatuse meetmetest. Kuna noorte olukord tööturul on
halvenenud, võtsid kõik liikmesriigid just sellele sihtrühmale mõeldud
lisameetmeid. Paljudel juhtudel pikendati juba võetud meetmete kehtivust,
eraldati neile lisavahendeid või laiendati nende sihtrühma. Kõige enam levinud
meetmed, mida võeti noorte tööhõive edendamiseks, olid täielikud, osalised
ja/või valdkonnapõhised palgatoetused (BE, BG, EL, HU, FR, IT, PT),
palgaväliste tööjõukulude vähendamine (BE, EL, ES, FR, HR, PT, SI), noortele
praktikakohtade võimaldamine (BE, CZ, PT), töö käigus toimuv väljaõpe (DK, EL,
ES, FI, HU, IT, PT, SE, UK), tööpraktika (CY, PL, SI), nõustamine (AT),
avalikus sektoris töökohtade pakkumine (BG, FR, HU). Enamikus liikmesriikides
koostatakse praegu noortegarantii rakendamise kavasid, et noortegarantiid saaks
hakata kasutama alates 2014. aasta jaanuarist. Mõned liikmesriigid esitavad oma
kavad eeldatavasti 2014. aasta kevadel. Teatavad liikmesriigid (AT, ES, FI, FR,
IE, HR, HU, MT, RO, UK) on viimase 12 kuu jooksul kasutusele võtnud täieliku
noortegarantii või mõned sellega seotud elemendid või katseprojektid. Soomes
parandati noortegarantii rakendamist 2013. aasta 1. jaanuaris. Iirimaal
algatati ühes Dublini piirkonnas noortegarantii katseprojekt eesmärgiga hakata
noortegarantiid täielikult rakendama 2014. aastal. Rumeenias avaldati
strateegiliste projektide konkursikutse (väärtus 10 miljonit eurot) ja võeti
vastu noorte tööhõive riiklik kava. Ühendkuningriik jätkas praktikakohti ja vabatahtliku
töö võimalusi pakkuva projekti Youth Contract ellu viimist. Austria võttis kasutusele noorte nõustamise projekti, mille
eesmärk on aidata noortel leida nende vajadustele vastav üld- või kutsehariduse
omandamise võimalus. Ungaris viiakse ellu esimese töökoha tagamise kava,
mille raames pakutakse tööandjale 100%st hüvitist tööturule esimest korda
tulevate töötajate nelja kuu palga- ja sotsiaalkindlustuskulude katmiseks.
Malta võttis vastu noorte tööhõive riikliku kava, mis on põhjalik raamistik noorte
edukaks integreerimiseks tööellu, ja määras komitee, mille ülesanne on võtta
osa noortegarantii rakendamisest. Prantsusmaal viiakse ellu nn
tulevikutöökohtade kava, mis hõlmab subsideeritud töölepingute sõlmimist, et
koolitada ja värvata 2013. aasta lõpuks 100 000 noort ning 2014. aasta märtsiks
150 000 noort. Kõnealused töökohad on peamiselt avalikus sektoris. Lisaks
käivitati 10 piirkonnas katseprojekt, mis hõlmab 10 000 NEET-noort. Hispaania
on kiitnud aastateks 2013–2016 heaks ettevõtluse ja noorte tööhõive strateegia,
mis hõlmab 100 meedet ja mille kogueelarve on üle 3 485 miljardi euro. Liikmesriigid
edendasid naiste tööhõive suurendamise ning töö- ja eraelu ühitamise meetmeid,
tegid muudatusi alushariduse ja lapsehoiuteenuste[22] osas ning vaatasid läbi vanemapuhkust
käsitlevad õigusaktid. Eraldati lisavahendeid, et laste
kogupäevahoiuteenust pakutakse paindlikumatel aegadel (DE, FI, HU, MT, PL).
Ühendkuningriik teatas uuest maksuvabast lapsehoiusüsteemist töötavatele
vanematele ja Iirimaa lisas kohtade arvu päevakeskustes madala sissetulekuga
peredest pärit algkooliõpilastele. Saksamaal sätestati alla kolmeaastaste laste
õigus lapsehoiule ja kehtestati lapsehooldustoetused. Samas säilis
lapsehooldustoetus laste puhul, kes ei kasuta lastehoiuteenust. Ungari alandab
alates 2014. aastast kohustusliku kooliiga kolme aastani. Horvaatia sätestas
kohustusliku alushariduse ja muutis õigusakte, mis käsitlevad ebatüüpilisi
lapsehooldusviise[23]. Eesti
muutis vanemahüvitisseadust. Töö- ja pereelu
ühitamise hõlbustamiseks tegid liikmesriigid muudatusi, mis on seotud
palgatööjõu paindlikuma tööajaga (Luksemburg), õppivate lapsevanemate
toetamisega (Tšehhi Vabariik), maksuvabade toetustega (Taani) ja soolise
võrdõiguslikkuse edendamisega mõjuvõimu suurendamise, tõhustamise ja
koolitamise abil (Eesti). Mõnes liikmesriigis
pikendati (tasustatud) lapsehoolduspuhkust (LU, MT, PL, UK). Taanis ja Maltal
määrati füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevatele lapsevanematele palgatööd
tegevate lapsevanematega samaväärsed õigused lapsehoolduspuhkusele. Eestis ja
Poolas võeti uusi meetmeid, mille eesmärk on innustada isasid jääma
isaduspuhkusele. Prantsusmaal kiideti heaks uued eeskirjad, mille kohaselt saab
teine lapsevanem kuus kuud lapsehoolduspuhkust. Austria korraldas ümber
lapsehoolduspuhkust käsitlevad õigusaktid, et hõlbustada töö- ja pereelu
ühitamist ebatüüpilistes peredes elavatel lapsevanematel ja lihtsustada
kehtivate tavade kasutamist. Horvaatia viis rasedus- ja sünnitushüvitisi ning
vanemahüvitisi käsitleva seaduse vastavusse ELi õigustikuga. Tööhõivet
edendavaid algatusi on käivitatud ka tööelu pikendamiseks. Mitu
liikmesriiki võtsid meetmeid, et suurendada vanemaealiste töötajate tööhõive
määra (AT, BE, CZ, FI, PL, SI), näiteks erimeetmete, tegevuskavade või aktiivsena
vananemise strateegiate (CZ, FI, PL) abil. Kasutusele on võetud
osaline tööaeg (Austria), väljaõpe töökohal (Sloveenia), põhjalikud
koolitused/e-koolitused riiklike tööhõiveteenistuste töötajatele, et parandada
üle 50aastastele töötutele mõeldud teenuseid (Poola) ja stiimulid tööandjatele,
et nad võtaksid tööle vanemaealisi töötajaid (Austria, Hispaania, Portugal). Belgias võeti meetmeid, mille eesmärk on julgustada
inimesi töötama pärast pensioniea saabumist. Selleks muudeti üle 20 töötajaga
ettevõtetele kohustuslikuks kehtestada igal aastal kava selle kohta, kuidas
hoida üle 45aastaseid töötajaid tööl või suurendada nende arvu. Samuti tõsteti
vanusepiiri, mille ületamisel võib anda vabastuse aktiivse tööotsimise
kohustusest, 58lt aastalt 60le. 2013. aasta märtsis võttis Hispaania vastu
kuningliku dekreedi, mille alusel on võimalik ühitada pensionile jäämine ja
töölkäimine ning vähendada üle 50aastaste töötajate koondamist suurtes
ettevõtetes. Tööturul osalemist käsitleti käesoleva aasta riigipõhistes
soovitustes, kus juhiti tähelepanu järgmistele probleemidele: naiste tööhõive (11
liikmesriiki: AT, CZ, DE, EE, HU, IT, MT, NL, PL, SK, UK), inimeste hoidmine
tööturul kauem ja vanemaealiste töötajate tööhõive (15 liikmesriiki: AT, BE,
BG, CZ, ES, FI, FR, LT, LU, MT, NL, PL, RO, SI, SK) ning noorte
tööleidmisvõimalused (22 liikmesriiki: AT, BE, BG, CZ, DE, DK, EE, ES, FI, FR,
HU, IT, LT, LU, LV, MT, PL, RO, SE, SI, SK, UK). Mitu
liikmesriiki on muutnud miinimumpalka või avaliku sektori palkasid. Enamik
liikmesriike on võtnud palkadega seotud poliitikameetmeid. Teatavates
liikmesriikides on tõstetud miinimumpalka (CZ, EE, FR, HR, HU, LT, PL, SI, RO).
Samas on miinimumpalka vähendatud Hispaanias ning see on külmutatud Portugalis.
Ka avaliku sektori palkasid on külmutatud või vähendatud mitmes liikmesriigis –
külmutamine on toimunud Hispaanias, Itaalias, Madalamaades ja Portugalis ning
Küprosel, Kreekas, Horvaatias, Iirimaal ja Sloveenias on neid vähendatud.
Taanis on avalikus sektoris toimunud tagasihoidlik palgatõus. Rumeenias viidi
avaliku sektori töötajate palgad tagasi 2010. aasta juuni tasemele. Liikmesriigid
on muutnud palgasüsteeme, muu hulgas seoses palkade indekseerimise ja
kollektiivläbirääkimiste protsessiga. Palkade
indekseerimine on (ajutiselt) peatatud või seda on muudetud Küprosel,
Hispaanias ja Luksemburgis. Itaalia muutis palgaläbirääkimiste raamistikku, et
võtta paremini arvesse kohalikku ja valdkondlikku arengut. Hispaanias jõudsid
sotsiaalpartnerid kokkuleppele palkade reguleerimises ajavahemikul 2012–2014
ning palgatõusu piirati ja muudeti see sõltuvaks Hispaania SKPst ja eurotsooni
inflatsioonist. Belgias luhtusid sotsiaalpartneritevahelised läbirääkimised uue
ühise kollektiivlepingu üle ja valitsus kehtestas 2013. ja 2014. aastaks palganormi
0% (määr, mille võrra võivad tööjõukulud suureneda inflatsioonist rohkem). 2013.
aasta juulis vastu võetud riigipõhistes soovitustes juhiti tähelepanu
liikmesriikidele (BE, DE, FI, FR, IT, LU, SI), kus palkadega on endiselt seotud
palju probleeme. Mitu
liikmesriiki võtsid maksumeetmeid, et edendada töökohtade loomist. Mitu
riiki (CZ, DK, LV, MT, NL, RO, SK ja UK) jätkasid töökohtade loomiseks riigi
investeerimiskavade ja/või investeerimisstiimulite edendamist, hoolimata
karmidest eelarvepiirangutest. Maksumeetmeid on võetud mitmes riigis (BE, ES,
FI, FR, HU, LV, MT ja UK), et edendada töökohtade loomist. Peaaegu igas
liikmesriigis kehtestati uusi meetmeid või algatusi (või tugevdati juba
olemasolevaid), et stimuleerida erainvesteeringute tegemist teadus- ja
arendustegevusse ja innovatsiooni. Samal ajal hakati paljudes liikmesriikides
toetama väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtteid. Maksukoormus on mitmes
liikmesriigis ikka veel üpris suur, kuid ainult vähesed riigid on püüdnud seda
probleemi lahendada, arvestades, et eelarveline tegutsemisvaru on piiratud.
Selleks, et toetada tööjõunõudlust, vähendasid Eesti ja Horvaatia töötajate ja
tööandjate makstavate sotsiaalkindlustusmaksete määra. Belgia, Ungari ja
Portugal on aga vähendanud teatavate erirühmade sotsiaalkindlustusmakseid.
Portugalis toetatakse rahaliselt tööandjaid, kes võtavad tööle vanemaealisi
töötuid (+45a.), hüvitades 75–100% tööandja makstud
sotsiaalkindlustusmaksetest. Prantsusmaal on võetud konkurentsivõime ja
tööhõive parandamiseks kasutusele uus maksukrediit, mis võimaldab vähendada
tööjõukulusid. Tööjõu pakkumise parandamiseks vähendas Läti üksikisiku
tulumaksu 24%-ni. Belgias püütakse suurendada madala sissetulekuga inimeste
kasutada olevat palka ning vähendada seega töötust ja madala sissetuleku lõksu
jäämist. Sel aastal avaldatud riigipõhistes soovitustes keskenduti üldiselt
madala sissetulekuga inimeste maksukoormuse vähendamisele (AT, DE, HU, LV ja
HU) ning kõikide töötajate maksukoormuse ja sotsiaalkindlustusmaksete vähendamisele
(BE, CZ, DE, FR, IT, NL). Mitmes
liikmesriigis on jätkatud töövõimalusterohkeid sektoreid käsitlevate algatuste
toetamist
(CZ, FI, LU, MT, NL, RO). Luksemburgis viiakse ellu
strateegiat, mille kohaselt investeeritakse uutesse lootustäratavatesse sektoritesse,
ja on loodud komitee, kelle ülesanne on teha kindlaks uued nišisektorid, kus on
võimalik luua uusi töökohti. Tšehhi Vabariigis avaldati 2013. aasta keskpaiku
osaliselt ESFist rahastatava ehitiste energiatõhususe programmi (Nová zelená
usporám) esimene hanketeade. Rumeenial on kavas laiendada IT sektori
maksustiimulite (nt maksuvabastuste) kohaldamisala. Integreeritud
poliitikaraamistikke, mis hõlmavad nii keskkonnasäästlikku majanduskasvu kui ka
tööhõivet, on siiski ainult vähestes liikmesriikides (EL, FR, AT, PT, FI),
samas kui teistes tehakse edusamme põhjalikuma poliitikastrateegia
väljatöötamisel (BG, IE, ES, LU, MT, HR). Veel mitmes liikmesriigis püütakse
keskkonnasäästlikku majanduskasvu edendada mitmesuguste eraldi vahendite ja
strateegiate abil (nt CZ, LT, LT, SI)[24].
Mõned
liikmesriigid on toetanud tööandjaid ja ettevõtlust. Tööandjatoetusi
kasutati tihti tööjõunõudluse loomiseks (LV, ES piirkondlikul tasandil, NL ja
SI). Liikmesriigid on võtnud lisameetmeid, et edendada ettevõtete loomist ja füüsilisest
isikust ettevõtjana tegutsemist. Mõnes liikmesriigis jätkati või alustati
ettevõtjaks saada soovivate töötute toetamist (BG, CZ, PL, SI). Hispaanias
vähendati füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise edendamiseks
sotsiaalkindlustusmakseid ja toetati teatavate rühmade, näiteks puudega
inimeste või noorte töölevõtmist. Austria parandas füüsilisest isikust
ettevõtjate sotsiaalkindlustussüsteemi. Portugal kehtestas meetme, mille alusel
toetatakse alustavates ettevõtetes värbamisprotsessi. Mõned liikmesriigid (IT,
LT, PL, SI) keskendusid noorte ettevõtluse edendamisele. Itaalias toetatakse
lõunapoolsete piirkondade noorte projekte, mis on seotud füüsilisest isikust
ettevõtjana tegutsemisega, eelkõige mittetulundussektoris. Muud riigid (AT, PL
ja LT) keskenduvad bürokraatia vähendamisele ja ettevõtluskeskkonna
parandamisele, et toetada töökohtade loomist. Küpros toetab mikro- ning
väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid, pakkudes neile tehnilist abi.
Välisinvesteeringute ligitõmbamiseks valmistas Tšehhi Vabariik ette nn
tervituspaketi, mille eesmärk on lihtsustada ja muuta kiiremaks suurtes
investeerimisprojektides osalevate ELi mittekuuluvate riikide kodanike
sisserännet ja töö leidmist. Deklareerimata
töö vastu võitlemiseks võetakse lisameetmeid. Teatavates
liikmesriikides on muudetud rangemaks deklareerimata töö eest määratavaid
karistusi (BE, CZ, EL, ES, FR, LV, NL, SK), samas kui teistes liikmesriikides
pakutakse töö ametlikuks muutmise stiimuleid (EL, HR, LT, SI). Belgias ja
Tšehhi Vabariigis on keskendutud näilise füüsilisest isikust ettevõtjana
tegutsemise vastastele meetmetele ning Prantsusmaa ja Slovakkia on pööranud
rohkem tähelepanu kontrolli tugevdamisele mitteametliku töötamise avastamiseks.
Leedu võttis kasutusele teenusekupongid, mis on lihtne ja paindlik viis
tööhõive toetamiseks põllumajandus- ja metsandussektoris. Kreekas innustatakse
kasutama nn tööjõukuponge, s.t kupong, mis kujutab endast peamiselt
koduabilistele ja põllumajandus- ja tervishoiusektori töötajatele mõeldud alternatiivne
kindlustusvõimalus. Läti on parandanud
maksupettusevastaseid õigusakte ja kiirendanud varimajanduse vastase ja ausa
konkurentsi tagamise meetmekava rakendamist. Paljud
liikmesriigid jätkasid töökaitseõigusaktide muutmist. Prantsusmaal tagati 2013.
aasta juunis vastuvõetud töökaitseseaduse alusel parem juurdepääs täiendavale
tervisekindlustusskeemile, loodi individuaalne koolituskonto, kehtestati
õigused liikuvusele ja karjäärinõustamisele. Peale selle lihtsustati seadusega
kollektiivset koondamist ja muudeti süsteemi paindlikumaks, lisades võimaluse
sõlmida keerulises majandusolukorras töökoha säilitamise leping. Sloveenias on
uue reformi kohaselt ette nähtud lihtsustada menetlusi ja vähendada
halduskoormust, suurendada tööturu paindlikkust, kehtestada stiimulid
tähtajatute lepingute sõlmimiseks ja vähendada tähtajaliste lepingute
sõlmimist. Belgias on käimas tööliste ja ametnike töökaitseõigusaktide
ühtlustamine. Peale selle parandatakse tööaja reguleerimise paindlikkust. Horvaatias viidi 2013. aasta juunis lõpule
tööseaduse muutmise esimene etapp, mille jooksul pöörati tähelepanu muu hulgas
ühtlustamisele Euroopa töönõukogu asutamise direktiiviga ja tähtajaliste
lepingute teatavatele tingimustele. Eestis viidi ellu
avaliku teenistuse reform, millega muudeti põhjalikult avaliku sektori
töösuhteid ja -tingimusi ja viidi need paremini vastavusse erasektori omadega.
Mitmes liikmesriigis on võetud meetmeid tööseadustiku paindlikumaks muutmiseks.
Selleks kasutati tähtajalisi lepinguid (Tšehhi Vabariigis hooajaliste
töökohtade puhul põllumajandus- ja ehitussektoris), lühendatud tööajaga töö
pikendamist (Saksamaal kuuest kuust kaheteistkümne kuuni), lühendati sama
tööandjaga sõlmitavate tähtajaliste lepingute vahele jäävaid kohustuslikke
pause (Itaalias) ning pikendati tööaega ja pakuti paindliku tööaja võimalust
(Poolas). Mõnes riigis muudeti paindlike töölepingutega kaasnevat töötasu või
toetusi (Saksamaal ajutist tööd vahendavate agentuuride töötajate puhul mitmes
uues sektoris, Austrias lühiajalise töö puhul). Seega on mitmes
liikmesriigis muutunud paindlikkuse ja töökaitse vaheline tasakaal. Neist
seitsmest riigist, millele esitati riigipõhine soovitus vaadata 2013. aastal
läbi töökaitseõigusaktid, viiel soovitati lahendada killustatud tööturu
probleem (ES, IT, SI, FR, ja PL). Leedus ja Madalmaades saaks tähtajalisi
lepinguid käsitlevate ja vallandamise eest kaitsvate õigusaktide muutmisega
vähem rangeteks suurendada tööturul osalemist ja parandada tööturu
paindlikkust. 2.2
Tööhõivesuunis nr 8: kvalifitseeritud tööjõu arendamine Mitmes liikmesriigis asetati esikohale oskuste pakkumise
parandamine ja täiskasvanuhariduse edendamine. Mitmes
liikmesriigis kehtestati meetmeid, mille eesmärk on parandada oskuste pakkumist
ja edendada täiskasvanuharidust. Malta ja Bulgaaria parandasid koolituste abil
töötute või madala sissetulekuga inimeste tööleidmisvõimalusi. Austria
keskendus aga madala ja keskmise kvalifikatsiooniga inimestele, muutes
õppesüsteemi neile soodsamaks. Poola võttis vastu 2020. aastasse ulatuva inimkapitali
strateegia. Lätis püütakse innustada oskustöölisi ja spetsialiste naasma
kodumaale uue tagasirändekava abil. Selle kohaselt pakutakse tööturuteavet,
Läti keele kursusi, toetusi naasvate perede lastele, et neil oleks
haridussüsteemiga lihtsam kohaneda. Mõnes
liikmesriigis (CZ, IE, MT, NL) on meetmeid võetud teatavates sektorites, kus on
palju töökohti või mida kriis on eriti rängalt mõjutanud. Maltal toetatakse
ülikoolilõpetanuid, kelle oskuste järele puudub nõudlus, pakkudes neile
hariduskulude hüvitamise võimalust ja Iirimaal keskendutakse ülikoolilõpetanute
ümberõppele, et nad saaksid kasu suurenevatest töövõimalustest IKT sektoris.
Selleks et riigis oleks vajalike oskustega tööjõudu, muutsid kaks liikmesriiki
(Austria ja Saksamaa) kolmanda riigi kodanike tööleidmisvõimalusi käsitlevaid
õigusakte. Paljud liikmesriigid on kehtestanud või neil on kavas kehtestada 2013.
aastal uued või tõhustatud meetmed, mille eesmärk on säilitada või suurendada
inimressurssi loodusteaduste, tehnika-, masinatööstuse ja matemaatikavaldkonnas
(Science, Technology, Engineering and Mathematics – STEM). Mitu
liikmesriiki kehtestasid meetmed, millega hõlbustatakse koolist tööellu
siirdumist. Paljud
liikmesriigid (AT, BE, CZ, ES, FI, IT, PT, RO, SE, UK) püüdsid hõlbustada koolist
tööellu siirdumist ja pakkusid selleks praktika- ja õpipoisivõimalusi ning
parandasid nende võimalustega seotud asutuste tööd. Portugal korraldas ümber
oma kaheosalise väljaõppesüsteemi, pikendas praktika kestust ja laiendas
juurdepääsu kõikidele kvalifikatsioonitasemetele. Rumeenia edendas kõrgkooli
lõpetanute kutsealast koolitamist. Ühendkuningriigis on tööandjatel võimalik
kujundada oma praktikakohad vastavalt nende vajadustele. Loodi ka uus
praktikaprogramm, mille eesmärk on pakkuda noortele, kellel puuduvad tööturul
vajatavad oskused ja kogemused, konkreetselt nende vajadustele kohandatud
toetuspaketti, et võimaldada neil leida praktikakoht või muu töö. Belgias on
kutseoskusteta noortel võimalik täisajaga osaleda kolme kuni kuue kuu pikkusel
praktikal äriühingus, mittetulundusorganisatsioonis või avalikus teenistuses.
Osana noortegarantii algatusest muudab Soome praktikaprogrammides osalemist
lihtsamaks ja atraktiivsemaks nii praktikantidele kui ka tööandjatele. Itaalia
lihtsustas tööandja kohustust pakkuda praktikantidele koolitust ja eraldas
vahendeid ebasoodsates piirkondades elavatele NEET-noortele ja kolmanda astme
haridust omandavatele üliõpilastele praktikakohtade pakkumiseks. Rootsis
luuakse nn esimesi kutse omandamise töökohti 15–24aastastele noortele, kellel
puuduvad konkreetsel elukutsel töötamiseks vajalikud kogemused. Nende tööajast 15–25%
on pühendatud tasuta üldhariduse omandamisele ja väljaõppele. Hispaanias
töötati välja koolitus- ja praktikaleping ja loodi alus kaheosalisele kutseõppesüsteemile.
Tšehhi Vabariigis loodi riiklik praktikakohtade kataloog. 2.3 Tööhõivesuunis nr 9: üldharidus- ja koolitussüsteemide
kvaliteedi parandamine Mitu
liikmesriiki (DK, EE, EL, ES, HU, IE, LV, PL, SE, SK) keskendusid kutsehariduse
ja -koolituse süsteemide parandamisele, et tööturu vajadusi
paremini rahuldada. Mitu liikmesriiki (EE, EL, ES,
HU, SK) lõid aluse kaheosalisele kutseharidussüsteemile või vaatasid selle
läbi. Eestis kohaldatakse kutseõppeasutuse seaduse alusel uut kutsehariduse ja
-koolituse programmide struktuuri. Kreekas luuakse teise astme hariduse
ümberkorraldamist käsitleva õigusakti kohaselt alus kutseharidussüsteemi
muutmiseks, sealhulgas õppekavade läbivaatamiseks, ja parandatakse
tööhõiveameti rolli praktikakohtade pakkumise kava koostamisel. Rootsi tugevdas praktikakohtade süsteemi, suurendades
tööandjatele praktikantide võtmise eest makstavaid hüvitisi. Taani lõi
kutsekoolidesse praktikakeskused ja Iirimaa uue kutsehariduse ja -koolituse
eest vastutava asutuse (SOLAS). Küprosel asutati
teise astme hariduse järgsed kutseharidusasutused ja õhtukoolid teise astme
tehnilise ja kutsehariduse omandamiseks. Liikmesriigid on välja töötanud kvalifikatsiooniraamistiku, et
paremini ühtlustada üld-, kutse- ja kõrgharidust ja et parandada kvalifikatsioonide
piiriülest läbipaistvus. Alates 2012. aasta lõpust on viis
liikmesriiki (BG, DE, IT, PL, SI) lisaks riikliku kvalifikatsiooniraamistiku
väljatöötamisele viinud selle vastavusse Euroopa kvalifikatsiooniraamistikuga.
Seda on nüüdseks teinud kokku 20 liikmesriiki. Tšehhi Vabariik, Taani, Eesti,
Prantsusmaa, Iirimaa ja Leedu hakkasid määrama kvalifikatsioone, millele on
lisatud selge viide Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku tasemele. Paljudes liikmesriikides tehti kolmanda taseme haridussüsteemis
asjakohaseid muudatusi. Kõrgharidussüsteemi reformitakse
Austrias, Eestis, Kreekas, Prantsusmaal, Ungaris, Poolas, Portugalis ja Lätis.
Austrias on reformi eesmärk suurendada aktiivsete üliõpilaste osatähtsust ja
õpingute lõpetamise määra, vähendada väljalangemist ja lühendada õpingute
keskmist kestust. Eestis soovitakse reformi tulemusena anda kõrgkoolidele
rohkem teavet tööturu vajaduste kohta ning koostatakse tihedas koostöös
tööandjate ja asjaomaste ministeeriumidega juhiseid, selle kohta, kui palju õppekohti
tuleks luua eri õppevaldkondades. Kreekas
konsolideeriti tehnikakõrgkoolide ja ülikoolide võrgustikku. Poolas antakse
rahalist toetust ülikoolide jaoks strateegilistes valdkondades uuenduslike
õppekavade koostamiseks, ning Lätis käivitati mitu reformi, et parandada
kõrgharidussüsteemi kvaliteeti ja konkurentsivõimet. Prantsusmaal on uue
reformi peamised eesmärgid laiendada juurdepääsu rakenduslikule ja
tehnikaalasele bakalaureuseõppele, vähendada väljalangemist bakalaureuseõppest,
tugevdada praktika osa õppekavades, reformida õpetajakoolitust ja edendada
digitaalsete õppemeetodite strateegilist arengut. Mitmes liikmesriigis (DE, DK,
EE, FR, HU, PL) on muudetud toetuste ja/või stipendiumide süsteemi. Mitu liikmesriiki (AT, BE, BG, CZ, DK, EE, EL, ES, FR, LU, MT, NL,
PL, PT, SE, SK) on võtnud meetmeid, et parandada alg-, põhi- ja
keskharidussüsteemi. Mõnes liikmesriigis otsiti
probleemidele lahendust põhjalike reformide käigus, samal ajal kui teistes
liikmesriikides keskenduti õpetamise ja õppekavade kvaliteedile või
haridussüsteemist varakult lahkunud noortele. Eestis hiljuti vastu
võetud põhikooli- ja gümnaasiumiseaduses täpsustatakse riigi ja kohalike
omavalitsuste kohustusi üldhariduse korraldamisel ning eesmärk on optimeerida
keskkoolivõrku. Maltal jätkati üldhariduse
tugevdamist ning kehtestati uus riikliku õppekava raamistik. Taanis jõuti
kokkuleppele alg- ja keskhariduse reformi osas, mida rakendatakse alates 2014.–2015. õppeaastast,
ning millega nähakse ette rohkem tunde põhiainete jaoks (nt taani keel,
matemaatika ja inglise keel) ja pööratakse suuremat tähelepanu praktilisele
tegevusele. Luksemburgi keskkoolireformi eesmärk on luua dünaamiline ja
paindlik süsteem, mis oleks rohkem suunatud pädevuste omandamisele. Tšehhis ja Slovakkias võeti kasutusele uued
haridusinspektsiooni ja õpiedukusega seotud meetmed. Portugalis töötatakse
välja ulatuslikku järelevalvevahendit, et hinnata hariduspoliitika tulemusi ja
mõju. Selleks, et parandada õppeedukust koolides ja õpetajate töötulemusi,
tehakse Poolas alates 2014. aastast õpetajate hartas järgmised muudatused:
lühendatakse palgalist puhkust ja pikaajalist haiguspuhkust ning pööratakse
koolituste osas rohkem tähelepanu sellistele kursustele, mis on otseselt seotud
koolide vajadustega. Samuti langetati Poolas koolikohustuslike laste
vanusepiiri seitsmelt kuuele, seega alustatakse alates 2014. aastast
kohustuslikke õpinguid kuue-aastaselt. Bulgaarias ja Maltal kehtestati meetmed, mille eesmärk on
vähendada haridussüsteemist varakult lahkujate arvu ning Austrias keskenduti
võitlusele põhjuseta puudumise vastu, et parandada eelkõige just ebasoodsas
olukorras olevate noorte õpitulemusi. Et kiirendada madala haridustasemega
isikute integreerimist tööturule, seati Rootsi kõrgkoolides sisse kolmekuulised
eriala tutvustavad kursused. 2.4
Tööhõivesuuniste punkt 10: sotsiaalse kaasatuse edendamine ning vaesuse
vastu võitlemine Mõned
liikmesriigid on suurendanud hüvitisi, mis aitavad leevendada laste vaesust, teised on aga piiranud hüvitistele juurdepääsu või hüvitisi
vähendanud. Tundes üha suuremat muret vaesuses elavate lastu arvu
suurenemise pärast, on mõnes liikmesriigis
hoogustatud meetmeid laste vaesuse vähendamiseks, näiteks Belgias on selle
jaoks loodud ulatuslik riiklik tegevuskava. Alates 2013. aasta juulist
rakendatakse Eestis osaliselt vajaduspõhiste peretoetuste reformi (toetusi on
kavas suurendada 2015. aastal). Vaesemate perede toetamiseks suurendati
Lätis igakuise vanematoetuse ja lastetoetuse miinimumi ning samuti mitmike
sünni puhul makstavat täiendavat lastetoetust, sealhulgas ka nendele
vanematele, kellel puudub sotsiaalkindlustus. Lisaks suurendati ülalpeetavate
eest antavat üksikisiku tulumaksusoodustust. Eelmiste aastate suundumused
hüvitiste maksmise tingimuste karmistamisel ja hüvitissummade vähendamisel
jätkusid, näiteks karmistati mitmes liikmesriigis (EL, ES, SI, UK)
abikõlblikkuse tingimusi ning külmutati sissetulekutoetused või vähendati neid.
Seetõttu on nõrgenenud sotsiaalkaitsekulutuste stabiliseeriv mõju leibkonna
sissetulekutele. Sarnaseid
vastuolulisi märke täheldati ka seoses juurdepääsuga alusharidusele ja
lapsehoiule. Mõned liikmesriigid (DE,
FR, HU, LV, PL, UK) on võtnud meetmeid, et suurendada laste osalemist
alusharidus- ja lapsehoiusüsteemis. Nende jaoks on see osa strateegiast, et
parandada laste võimalusi. Saksamaal kehtestati õigus
saada lapsehoiuteenust alla kolmeaastaste laste puhul. Prantsusmaal on reformi
eesmärk suurendada asjakohase pedagoogilise lähenemisviisi kaudu kahe- ja
kolmeaastaste osalusmäära ning Poolas on kavas laiendada nende
ettevõtete loetelu, kes võivad taotleda riigieelarvest hooldusasutuse loomis-
või tegevuskulude rahastamist. Lisaks võeti Poolas 2013. aasta juulis vastu uus
määrus, mille kohaselt tagatakse alates 2015. aasta septembrist igale
nelja-aastastele lapsele koht koolieelses õppeasutuses ning alates 2017. aasta
septembrist ka igale kolmeaastastele lapsele. Muudes riikides (HR,
LV ja UK) on astutud samme, et muuta alusharidus- ja lapsehoiuteenused
taskukohasemaks. Lätis kaasrahastavad kohalikud
omavalitsused ühe- kuni nelja-aastaste laste hoidmisega seotud kulusid
eralasteaias, kui riiklikes lasteaedades on ootejärjekorrad. Horvaatias
kehtestati lapsehoidjaid käsitlev seadus, mille eesmärk on parandada
juurdepääsu lapsehooldusteenustele. Mitmed liikmesriigid on võtnud meetmeid, et
tugevdada laste kaitset hoolekandesüsteemides (DK, ES, FI, PL, SE). Pensione
käsitlevate algatuste puhul on oluline töö- ja pensioniea tasakaalustamine.
Peaaegu kõikjal on pensioniiga tõstetud ning meeste ja naiste pensioniga
võrdsustatud. Pensioniskeemide probleemide lahendamisel, mis
on seotud demograafilise olukorraga, tunnistavad liikmesriigid üha sagedamini
vajadust pikendada tööiga, et tasakaalustada eluea pikenemist. Viimasel aastal
on mitu liikmesriiki tõstnud meeste ja/või naiste pensioniiga või seda
protsessi kiirendatud. 28st liikmesriigist on 23 juba vastu võtnud õigusakti
pensioniea tõstmise kohta kas kohe või tulevikus. Paljudel juhtudel kaasneb
pensioniea (järk-järgulise) kasvuga ka meeste ja naiste pensioniea
võrdsustamine (CZ, EE, EL, HR, IT, LT, MT, PL, SI, SK, UK). Siiski on vaja
suuremaid jõupingutusi soolise pensionilõhe vähendamiseks, mis on eelkõige
seotud tööelust eemaloleku ja madala tööhõivega. Mitmes riigis on
tehtud otsustav samm ja seotud pensioniiga oodatava eluea kasvuga. Esialgu oli
pensioniea tõstmise eesmärk võtta arvesse varasemat eluea pikenemisest, kuid
üha rohkem riike (CY, DK, EL, IT, NL, SK) on otsustanud kehtestada selge seose
pensioniea ja oodatava eluea tõusu vahel. Siiski on mitmel liikmesriigil selle
idee suhtes veel tõsiseid kahtlusi. Mõned väidavad, et kõigepealt on vaja
vähendada vahet pensioniea ja tegeliku pensionile mineku ea vahel. Teiste
arvates on idee tõsta pensioniiga automaatselt keskmise eluea pikenedes liiga
uudne. Selleks, et
vähendada varast lahkumist tööturult, on enamik liikmesriike võtnud meetmeid,
et piirata ennetähtaegselt pensionile jäämist. Peamised meetmed
kõnealuses valdkonnas on rangemad tingimused ennetähtaegselt pensionile
jäämiseks (vanuse alampiir, kindlustusmaksete maksmine ja hüvitiste tase) ja
karmimad piirangud, samuti pööratakse suurt tähelepanu töötajate tööturule
tagasitoomisele. Eelkõige on mitmes riigis piiratud juurdepääsu võimalustele,
mida sageli kasutati ennetähtaegselt pensionile jäämiseks (näiteks
töötushüvitiste (nt ES) või töövõimetushüvitiste (nt AT, BE,
DK) pikendamine). Mõnes liikmesriigis (AT, BE, BG, HR, LU, MT, RO, SI)
kipuvad ennetähtaegselt pensionile jäämise võimalused kahjustama pensionide
asjakohasust ja jätkusuutlikkust ning vähendama tööhõivet ja majanduskasvu. Paljud
liikmesriigid on andnud inimestele võimaluse jätkata töötamist ja suurendada
pensioni, lükates pensionile jäämist edasi. 2012. aastal
tühistati Bulgaarias ja Ühendkuningriigis üldist pensioniiga käsitlevad sätted.
Prantsusmaal tõsteti vanust, mille puhul erasektori tööandjad saavad saata
töötaja pensionile ilma temapoolse nõusolekuta, 65-lt aastalt 70ni. Paljud
pensionisüsteemid sisaldavad stiimuleid, et töötamist jätkataks ka pärast
pensionikka jõudmist (nt ES), näiteks kohaldatakse pensioni arvutamiseks
suuremat aastakoefitsienti või pakutakse hilisema pensionile jäämise korral
pensionisoodustusi (FI ja FR). Mitmes riigis on eeskirju paindlikumaks
muudetud, et võimaldada ühendada pensionihüvitisi ja tööga seotud tulu (BE, ES,
NL ja SI). Oluline on, et mitmes riigis toetatakse pensionireforme üha enam
töökohas ja tööturul kohaldatavate aktiivsena vananemise meetmetega (nt BE, FR,
SI, SK). Siiski on jõupingutused selles valdkonnas endiselt liiga piiratud ja
kooskõlastamata. Selleks et pensionireformid oleksid edukad, peavad
liikmesriigid oluliselt laiendama ja tõhustama meetmeid, mis võimaldaksid
meestel ja naistel töötada kõrgema vanuseni ja julgustaksid neid selleks. Eelarvesurve
tõttu vaadatakse liikmesriikides üle tervishoiukulusid ja otsitakse võimalusi,
et parandada kvaliteedi ja hinna suhet, ning võetakse kasutusele tõhusamaid
meetmeid kulude piiramiseks. Mitu
liikmesriiki (AT, BG, CY, EL, ES, FI, HR, HU, LT, UK) on käivitanud
tervishoiusüsteemi struktuurireformi. Bulgaarias
juurutatakse haiglaravi uue hinnakujunduse mudelit, mis põhineb
diagnoosipõhiste kompleksteenuse kasutamisel. Uus tervishoiu- ja
sotsiaalhoolekandeseadus toob endaga kaasa olulisi muudatusi Ühendkuningriigi
riiklikus tervishoiusüsteemis ning mõjutab neid, kes otsustavad, milliseid
teenuseid tellitakse ja kuidas raha kulutatakse. Mitu liikmesriiki (AT, BE, CY,
DE, EL, ES, FR, HR, HU, IE, NL, PT) on kehtestanud või kavatsevad võtta
meetmeid, et piirata tervishoiukulude kasvu. Austria, Belgia ja Prantsusmaa
keskendusid tervishoiuteenuste kulude kasvu üldisele piiramisele. Portugalis
kehtestati uued eeskirjad, milles käsitletakse geneeriliste ravimite
hinnakujundust ja rahvusvahelise mittekaubandusliku nimetuse (INN) kasutamist
retsepti väljastamisel, edendades seeläbi geneeriliste ravimite ja odavamate
olemasolevate toodete kasutamist. Mitmeid meetmeid on võetud, et parandada
tervishoiuteenuste kättesaadavust, paljud neist hõlmavad e-tervise arendamist
(AT, BE, BG, DK, ES, HU, LT, LV, MT, PL, PT, SE, SI, SK, UK). Hispaanias
juurutatakse uut õigusraamistikku, millega määrataks kindlaks kliinikute
juhtimismudelid, mida kohaldatakse kõigi riiklikku tervishoiusüsteemi kuuluvate
keskuste suhtes. Austrias on kasutusele võetud e-terviselugu, mille eesmärk on
parandada ravi järjepidevust ja teabe liikumist tervishoiuteenuste osutajate
vahel. Arvestades tervishoiuga seotud probleemide olulisust, on mõned
liikmesriigid tõhustanud jõupingutusi, kuid praegu on veel liiga vara hinnata,
kas need on tulemuslikud. Tööjõupuuduse
leevendamiseks on vaja leida uusi lahendusi ning kõigile tervishoiuteenuste
kättesaadavuse tagamine nõuab täiendavaid meetmeid. Mõned liikmesriigid (BG,
DE, HU, MT, PL, SK) on teinud märkimisväärseid investeeringuid seoses
tervishoiutöötajatega. Ungaris suurendati 90 000 tervishoiutöötaja
palku. Saksamaa eesmärk on vähendada tervishoiutöötajate põuda maapiirkondades.
Mitmes liikmesriigis (DK, EL, FI, FR, LU, LV) on jätkuvalt prioriteetne teema
parema juurdepääsu tagamine tervishoiuteenustele. Luksemburg viis sisse
kolmanda maksja süsteemi nende kindlustatud isikute jaoks, kes on pädeva
sotsiaalasutuse ametliku kinnituse kohaselt majanduslikult haavatavas
olukorras. Kreekas juurutatakse ajutist tervishoiuvautšerite süsteemi, et
tagada kindlustamata kodanike juurdepääs esmatasandi arstiabiteenustele. Kuigi
eelarvepiirangud mõjutavad sageli pikaajaliste hooldusteenuste osutamist, on
riigid astunud samme, et tagada kõnealuste sotsiaalteenuste parem korraldus. Mõnes
liikmesriigis (BG, SI) on vastu võetud riiklikud strateegiad, mis põhinevad
integreeritud lähenemisviisil ning mille eesmärk on edendada kvaliteetsete
sotsiaalteenuste, sealhulgas pikaajaliste hooldusteenuste osutamist. Sloveenia
sotsiaalkaitse riiklikus programmis (2013–20) on välja toodud kvalitatiivsed ja
kvantitatiivsed eesmärgid sotsiaalsüsteemi üldiseks arendamiseks ja eriti
sotsiaalteenuste parandamiseks. Soomes võeti vastu pikaajaliste hooldusteenuste
süsteemi reformikava, millega tugevdatakse taastusraviteenuste rolli ning antakse
hooldekoduteenuste ees selge eelistus koduõendusteenustele. Mitmes
liikmesriigis on pikaajaliste hooldusteenuste osutamise madal tase endiselt
peamine põhjus, miks naiste tööhõive, majanduslik heaolu ning kaitstus
ülalpeetavaks muutmise eest vanaduspõlves on vähene. Olulised
muutused sotsiaaltoetussüsteemides kajastavad suuri jõupingutusi, et piirata
või vähendada täiskasvanute vaesust. Mitu liikmesriiki
on võtnud või tugevdanud aktiveerimismeetmeid, mis on osa nende poliitikast, et
lahendada tõhusamalt täiskasvanute vaesusega seotud probleeme (vt jagu, mis
käsitleb täiskasvanute osalemist tööturul). Sotsiaaltoetussüsteemi on kavas
reformida või juba reformitakse mitmes liikmesriigis (LT, CY, DK, EL, HR, IT,
PL ja RO). 2012. aastal käivitati Leedus rahalise sotsiaalabi reform, et
suurendada tööstiimulite mõju, tugevdada sidemeid sotsiaalabi ja
aktiveerimismeetmete vahel, abi paremini suunata ning tihendada kohalike
tööhõiveametite ja omavalitsuste koostööd. Itaalias reformitakse peamist
vahendite kontrollimise mehhanismi. Selle eesmärk on parandada vahendite
suunamist ning tagada maksusoodustuste ja sotsiaaltoetuste õiglane jaotamine.
Itaalia käivitas uue sotsiaalkindlustuskaardi katseprojekti –
miinimumsissetuleku kava, mis seotakse hiljem aktiveerimismeetmetega. Küprosel
on osana oma sotsiaalkindlustussüsteemi reformist samuti kavas rakendada
tagatud miinimumsissetuleku kava, mis peaks tulevikus asendama praegust
riiklikku abikava. Kreekas on kavas käivitada katseprojekt, et kehtestada
riigis miinimumsissetuleku kava. Mõned liikmesriigid (BE, EE, ES, HU, MT, UK)
on astunud samme haldamise lihtsustamiseks. Vaatamata jõupingutustele on
liikmesriikides vaja veel palju ära teha, et saavutada õige tasakaal piisava
sissetulekutoetuse, kaasava tööturu ja teenustele juurdepääsu vahel. Liikmesriigid
on võtnud kasutusele eriprogrammid eriti ebasoodsas olukorras olevate, kodutute
ja eluasemest ilma jäänud inimeste kaasamiseks. Paljud liikmesriigid (AT, BE, BG, CZ, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HU, IE,
IT, LV, NL, RO, SE, SI, UK) on läbi vaadanud või välja töötanud riiklikud
romade integratsiooni käsitlevad strateegiad või poliitikameetmed, püüdes
eelkõige korraldada dialoogi. Selleks
et tulla tõhusalt toime kodutusega, käivitati Luksemburgis kuritegevust ja
kodutust vähendav integreeritud strateegia, kus peatähelepanu pööratakse
ennetustegevusele, et vähendada pikaajalist kodutust ning parandada kodutute
juurdepääsu eluasemele ja kvaliteetsetele sotsiaalteenustele. Mitu liikmesriiki
(ES, FR, SK) on võtnud meetmeid, et suurendada taskukohaste sotsiaal- ja
üüripindade arvu madala sissetulekuga leibkondade jaoks või võidelda
segregatsiooniga (HU). Madalmaad kohaldavad sotsiaalkorterite puhul
sissetulekust sõltuvat üüritõusu ning Belgias pakutakse üüritoetust neile, kes on
olnud pikka aega sotsiaaleluruumide järjekorras. 3. PEAMISTE TÖÖHÕIVE- JA SOTSIAALNÄITAJATE
TULEMUSTABEL Teatises
majandus- ja rahaliidu (EMU) sotsiaalse mõõtme tugevdamise kohta,[25]tegi komisjon
ettepaneku kasutada ühise tööhõivearuande eelnõu koostamisel peamiste tööhõive-
ja sotsiaalnäitajate tulemustabelit. Tulemustabel hõlmab viit peamist näitajat:
töötuse määr (15–74aastaste vanuserühm ); mittetöötavate ja mitteõppivate
noorte määr koos noorte töötuse määraga (15–24aastaste vanuserühm ); leibkonna
kasutada olev tegelik kogutulu; vaesusriski määr (15–64aastate vanuserühm ) ja
sissetulekute ebavõrdsus (S80/S20). Tulemustabel tagab suurema selguse ja
võimaldab lihtsamalt kindlaks teha tööhõive- ja sotsiaalvaldkonna olulised
suundumused,[26] mis võivad mõjutada majandus- ja rahaliidu
korrapärast toimimist ning osutada tugevama järelevalve vajadusele Euroopa
poolaasta raames[27]. 2013. aasta oktoobris jõuti Euroopa
Ülemkogu kohtumisel järeldusele, et ühise tööhõivearuande koostamisel tuleks
kasutada peamiste tööhõive- ja sotsiaalnäitajate tulemustabelit ning et
tööhõive- ja sotsiaalnäitajaid tuleks kasutada komisjoni väljapakutud suuniste
kohaselt, kui asjakohane töö nõukogu asjaomastes komiteedes on lõpule viidud,
et võtta need uued instrumendid kasutusele juba 2014. aasta Euroopa
poolaasta jooksul[28]. Majanduskriisi
korral on oht, et rahaliidu riikides tekivad tööhõive- ja sotsiaalprobleemid.
Tõhusate poliitiliste vahendite puudulik rakendamine võib tuua kaasa püsivad
erinevused liikmesriikide majanduse põhinäitajates ja nende halvenemise kogu
Euroopa Liidus. Peamised kanalid, mille kaudu kanduvad rängad tööhõive ja
sotsiaalprobleemid teistesse liikmesriikidesse, on sisekaubandus ja
inimkapitali allakäik rahvusvahelise konkurentsivõime pikaajalise halvenemise tõttu.
Seega on kõigi liikmesriikide huvides tagada, et tööhõive- ja sotsiaalprobleeme
käsitletakse õigeaegselt ja tõhusalt[29]. Käesolevas jaos esitatud
analüüs põhineb eespool nimetatud teatises esitatud viiel peamisel näitajal[30]. Tulemustabelit
ei tohiks käsitada automaatselt ja üksikasjalikum arusaam sellest peaks
tuginema olemasolevatele vahenditele (nagu tööhõive olukorra jälgimise vahend,
sotsiaalkaitse olukorra jälgimise vahend, ühine hindamisraamistik) ja ühistele
andmekogudel (nagu Euroopa tööjõu uuring ning sissetulekuid ja elamistingimusi
käsitlev ELi statistika)[31]. Kasutades veelgi
üksikasjalikumaid täiendavaid näitajaid, analüüsitakse uues tulemustabelis
esile toodud erinevusi ning negatiivsete suundumuste ja murettekitavate
tööhõive- ja sotsiaalprobleemide lahendusi põhjalikumalt 2014. aasta
Euroopa poolaasta jooksul, sealhulgas mitmepoolse järelevalve raames ja
riigipõhiste soovituste koostamisel. Järgnevates alapunktides
on esitatud ülevaade hiljutistest lahknevatest sotsiaalmajanduslikest suundumustest
Euroopa Liidus, ning osutatakse kõige tähelepanuväärsematele muutustele igas
riigis kõigi viie näitaja osas. Lisas esitatud tabelid sisaldavad näitajate
kaupa ülevaadet olukorrast kõigis ELi liikmesriikides,
samuti ülevaadet peamistest tööhõivealastest probleemidest tööhõive olukorra
jälgimise vahendi kohaselt ning tähelepanu vajavatest sotsiaalsetest
suundumustest sotsiaalkaitse olukorra jälgimise vahendi kohaselt. Võimalikke probleemseid
suundumusi, mis viivad suurte erinevusteni ELi tasandil, ning täiendavat
analüüsimist ja võib-olla karmimat poliitilist otsust vajavaid põhinäitajaid
saab tööhõive ja sotsiaalvaldkonnas tuvastada kolmel tasandil: ·
iga
liikmesriigi näitajate muutus teataval aastal võrreldes varasemate perioodidega
(ajaline suundumus); ·
iga
liikmesriigi näitajate erinevus ELi ja euroala sama aasta keskmisest (ülevaade
olemasolevatest tööhõive- ja sotsiaalvaldkonna erinevustest); ·
iga
liikmesriigi näitajate muutus kahel järjestikusel aastal võrreldes muutustega
ELi ja euroala tasandil (näitab sotsiaalmajandusliku lähenemise/lahknemise
arengut). 3.1. Töötuse
määr – muutus ja tase. Euroala
põhja- ja keskosa ning lõunaosa ja äärealariikide[32]
vaheline töötuse määra erinevus on alates 2008. aastast kasvanud
hirmuäratava kiirusega ning on jõudnud 10,2 protsendipunktini, samas põhja- ja
äärealade liikmesriikide puhul, kes euroalasse ei kuulu, on see erinevus vaid 1,7
protsendipunkti.
Alates 2000. aasta keskpaigast on rahaliit kaudselt kaasa aidanud töötuse
määra ühtlustumisele liikmesriikides, eelkõige tänu nõudluse kasvule, mis on
seotud suure kapitalivooga nn äärepoolsematesse riikidesse pärast euro
kasutuselevõttu. Finants- ja majanduskriisi tõttu kärises töötuse määra
erinevus palju suuremaks. Osaliselt oli see tingitud finantsvõimenduse aeglasest
vähendamisest ja ebakindlusest äärealade taastumise väljavaadete osas, mis
kajastus nende riikide kõrgetes laenukuludes. I
joonis. Töötuse määr (15–74 aastaste vanuserühm) euroala riikide ja euroalasse
mittekuuluvate liikmesriikide kaupa alates 2000. aastast Allikas:
Eurostati tööjõu-uuring ning tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse
kaasatuse peadirektoraadi arvutused. Kaalutud keskmine. Nagu selgub lisas
esitatud tabelites on viies liikmesriigis (HR, CY, EL, PT ja ES) töötus eriti
murettekitav. Nendes riikides on töötuse määr palju kõrgem kui ELi ja euroala
keskmine. Ka on töötuse kasv olnud suhteliselt kiire võrreldes varasema
suundumuse ja teiste liikmesriikidega (st on toimunud lahkukulgemine).
Erinevate lähtepositsioonidega Itaalias, Madalmaades ja Sloveenias ei ole
töötuse määr riikide taset arvestades erakordselt kõrge, kuid see on viimastel
aastatel märkimisväärselt kasvanud. 3.2.
Noorte töötuse määr ning NEET-noorte (mittetöötav ja mitteõppiv noor) määr –
muutus ja tase. Euroala lõunaosas ja
äärealadel on noorte töötus alates 2008. aastast oluliselt suurenenud ning
2012. aastal ulatus see üle 40 % Seevastu euroala põhja- ja keskosas
on noorte töötuse määr olnud enam-vähem stabiilne, mis tähendab, et 2012. aastaks
oli vahe kahe liikmesriikide rühma vahel kasvanud rohkem kui 25
protsendipunktini. Ka ülejäänud liikmesriikides on areng olnud negatiivne, kuid
muutus on olnud väiksem kui lõunaosas ja äärealadel. 15–24aastaste
mittetöötavate ja mitteõppivate noorte (NEET-noored) keskmine määr oli euroala
lõunaosas ja äärealadel 19 % ning põhja- ja keskosas 9,2 %. Seega
vahe kahte rühma kuuluvate riikide vahel suureneb, sarnanedes töötuse määra
suundumustele. Noorte töötus ja tööturult kõrvalejäämine on eriti murettekitav,
arvestades sellise olukorra pärssivat mõju nende noorte tulevasele tööhõivele
ja tootlikkusele. Täheldatud lahknevused noorte töötuse ja NEET-noorte määras
võivad põhjustada rahaliidus ning pikema aja jooksul kogu ELis veelgi suuremaid
erinevusi sotsiaalmajanduslike põhinäitajate osas. IIa joonis. Noorte töötuse määr (15–24aastaste vanuserühm )
euroala riikide ja euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide kaupa alates 2007. aastast Allikas:
Eurostati haridust ja koolitust käsitlev statistika ning tööhõive,
sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi arvutused. Kaalutud
keskmine. IIb joonis.
NEET-noorte määr (15–24aastaste vanuserühm) euroala riikide ja euroalasse
mittekuuluvate liikmesriikide kaupa alates 2007. aastast Allikas:
Eurostati haridust ja koolitust käsitlev statistika ning tööhõive,
sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi arvutused. Kaalutud
keskmine. Lähtudes tulemustabelis esitatud arvudest (lisas esitatud
tabelid) on noorte olukord mitmes liikmesriigis alarmeeriv. Küprosel, Kreekas,
Hispaanias, Itaalias, Portugalis ja Horvaatias on murettekitavad nii noorte
töötuse määr kui ka suundumused. Sloveenias ja vähemal määral ka Belgias on
probleemne pigem suundumus kui töötuse määr, kuid Slovakkias on olukord
vastupidine (kõrge noorte töötuse määr). NEET-noorte määr ja arengutendentsid
annavad põhjust muretsemiseks Kreekas ja Itaalias. Bulgaarias, Iirimaal ja
Hispaanias on murelapseks NEET-noorte määr, samas kui Küpros, Luksemburg,
Ungari, Portugal ja Sloveenia eristuvad seoses hiljutiste suundumustega. 3.3.
Leibkondade kasutada oleva kogutulu tegelik muutus. Leibkondade kasutada oleva tegeliku
kogutulu kasvumäära kohaselt on kriisi aastatel euroala põhja- ja keskosas
leibkondade sissetulekud jätkuvalt kasvanud (välja arvatud 2010), kuigi
aeglasemas tempos, samas on äärealade riikides leibkondade sissetulekud pärast 2009. aastat
jäänud samaks või vähenenud. Leibkondade sissetulekuid on eelkõige mõjutanud
turupõhiste tulude vähenemine ja automaatse tasakaalustusmehhanismi nõrgenemine
aja jooksul. Peamiselt euroala lõunaosa ja ääreala riikides rakendatud range
eelarvepoliitika mõjutas tööhõivet ning muudatused maksu- ja hüvitissüsteemides
ja avaliku sektori palkade kärpimine vähendasid oluliselt leibkondade tegelikke
tulusid. See võib olla üks põhjus, miks erinevused euroala riikide vahel on
süvenenud. III
joonis. Leibkonna kasutada oleva tegeliku kogutulu muutus euroala riikide ja
euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide kaupa alates 2002. aastast Allikas:
Eurostat, rahvamajanduse arvepidamine, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse
kaasatuse peadirektoraadi arvutused. Kaalutud keskmine. Leibkonna kasutada olev
tegelik kogutulu on liikmesriigiti väga erinev ja see
erinevus suureneb. 2012. aasta andmete kohaselt oli leibkonna
kasutada oleva tegeliku kogutulu muutus negatiivne vähemalt 11 liikmesriigis.
Kreekas oli langus eelmise aastaga võrreldes peaaegu 10 % ja Küprosel üle 8 %.
Itaalias, Ungaris, Madalmaades, Portugalis, Rumeenias (2011. aasta
andmed), Sloveenias ja Hispaanias jäi langus 3–5% vahele, samas kui Taanis ja
Slovakkias oli langus ligikaudu 1–2 %. Selline langus on eriti
märkimisväärne kui võtta arvesse, et mitme aastakümne jooksul on leibkonna
kasutada olev tegelik kogutulu kogu Euroopas majanduskasvu toel ja
majanduslanguse korral lühiajalise automaatse tasakaalustusmehhanismi
turgutusel püsivalt mõõdukalt kasvanud ning aastased vähenemised on olnud pigem
erandlikud. 3.4
Tööealise elanikkonna vaesusriski määr – muutus ja tase. Paljudes liikmesriikides
suureneb vaesusriski määr. Alates 2008. aastast on kõnealuse näitaja kasv
ELi lõunaosa ja ääreala riikides olnud märkimisväärne, sõltumata sellest, kas
riigid kuuluvad euroalasse või mitte. Vaesusriski määr oli juba niigi kõrge ja
nüüd suureneb see veelgi. Alates 2009. aastast on vaesusriski määr
suurenenud ka euroala põhja- ja keskosa liikmesriikides, selle algne määr oli
palju väiksem. Pikk ajavahemik, mil SKP kasv oli negatiivne või nullilähedane
ning pikaajaline töötus suurenes ja automaatne tasakaalustusmehhanism nõrgenes,
on nüüdseks mõjutanud vaesusriski määra ka nendes riikides. IV joonis. Vaesusriski määr (15–64aastaste
vanuserühm) euroala riikide ja euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide kaupa
alates 2004. aastast[33] Allikas:
Eurostat, Euroopa Liidu sissetulekute ja elamistingimuste statistikasüsteem,
sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi arvutused. Kaalutud
keskmised, majandusaastate kaupa. Aastatel
2010–2011 suurenes vaesusrisk Bulgaarias, Eestis, Hispaanias, Prantsusmaal,
Itaalias, Ungaris, Rumeenias ja Slovakkias. Võrreldes majandus- ja rahaliidu
keskmisega on Kreekas, Lätis ja Leedus vaesusriskis elavate inimeste arv väga
suur, kuid vaatlusaluse perioodi jooksul see arv oluliselt ei suurenenud. Eriti
murettekitav on areng Hispaanias ja Rumeenias, kus on kõrged vaesusriski
näitajad ning suundumus osutab vaesusriski märkimisväärsele kasvule lühikese
aja jooksul. 3.5.
Ebavõrdsus (S80/S20) – muutus ja tase.[34] Sissetulekute ebavõrdsus
kasvab nii liikmesriikide sees kui liikmesriikide lõikes, eelkõige ELi lõunaosas
ja äärealadel. Need on samad liikmesriigid, kus töötuse kasv oli kõige suurem.
Mitmes riigis süvendas kriis pikaajalisi suundumusi palkade polarisatsiooni ja
tööturu killustatuse poole, mis koos ümberjaotatava maksutulu ja hüvitiste
vähenemisega aitasid kaasa ebavõrdsuse kasvule. Töötuse kõrge tase, mis kasvas
eriti kiiresti madala sissetulekuga töötajate hulgas, ja mõnel juhul ka eelarve
konsolideerimise[35] mõju selgitab täheldatud ebavõrdsuse
märkimisväärset suurenemist riikides, mida tööhõivekriis kõige rohkem mõjutas. V
joonis. Ebavõrdsus (S80/S20) euroala riikide ja euroalasse mittekuuluvate
liikmesriikide kaupa alates 2005. aastast Allikas:
Eurostat, Euroopa Liidu sissetulekute ja elamistingimuste statistikasüsteem,
sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi arvutused. Kaalutud
keskmised, majandusaastate kaupa. Ebavõrdsus (S80/S20) on
liikmesriigiti väga erinev ja see erinevus suureneb. 2011. aasta andmete
kohaselt on ainult Bulgaarias kasvanud kõik kolm näitajat — muutus võrreldes eelmise
aastaga, erinevus majandus- ja rahaliidu keskmisest ning kahe järjestikuse
aasta andmete muutus liikmesriigis võrreldes muutusega ELi/euroala tasandil.
Eestis, Kreekas, Itaalias ja Ungaris suurenes ebavõrdsus eelmise aastaga
võrreldes 0,5–0,3 protsendipunkti, Rumeenias, Lätis ja Hispaanias suurenes aga
erinevus euroala keskmisest (ebavõrdsus suurenes 1,2 protsendipunkti võrra või
rohkem). Lisa 1
Peamiste tööhõive- ja sotsiaalnäitajate
tulemustabel, kontrollväärtustena on märgitud ELi ja euroala keskmised
|| Töötuse määr || Noorte töötus || Leibkonna kasutada oleva kogutulu reaalkasv || Vaesusriski määr || Ebavõrdsus — S80/S20 || Noorte töötuse määr || NEET-noored || Aastane muutus (S1/2012–S1/2013) || Erinevus ELi keskmisest || Liikmesriigi ja ELi aastase muutuse suhe || Aastane muutus (S1/2012–S1/2013) || Erinevus ELi keskmisest || Liikmesriigi ja ELi aastase muutuse suhe || Aastane muutus (2011–2012) || Erinevus ELi keskmisest || Liikmesriigi ja ELi aastase muutuse suhe || Aastane muutus (2011–2012) || Liikmesriigi ja ELi aastase muutuse suhe || Aastane muutus (2010–2011) || Erinevus ELi keskmisest || Liikmesriigi ja ELi aastase muutuse suhe || Aastane muutus (2010–2011) || Erinevus ELi keskmisest || Liikmesriigi ja ELi aastase muutuse suhe EL 27 || 0,6 || 0,0 || 0,0 || 0,6 || 0,0 || 0,0 || 0,3 || 0,0 || 0,0 || -0,9 || 0,0 || 0,8 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 EA 17 || 0,9 || 1,2 || 0,4 || 1,4 || 0,6 || 0,7 || 0,6 || 0,0 || 0,3 || -1,7 || -0,7 || 1,0 || 0,2 || 0,2 || 0,1 || 0,0 || 0,1 BE || 1,0 || -2,5 || 0,4 || 3,3 || 0,0 || 2,6 || 0,5 || -0,9 || 0,2 || -0,4 || 0,5 || 0,8 || -3,1 || 0,0 || 0,0 || -1,1 || 0,0 BG || 0,8 || 2,0 || 0,2 || -0,1 || 5,1 || -0,8 || -0,3 || 8,3 || -0,6 || : || : || 2,2 || 2,2 || 1,4 || 0,6 || 1,5 || 0,6 CZ || 0,3 || -3,8 || -0,4 || -0,6 || -4,4 || -1,3 || 0,6 || -4,3 || 0,3 || 0,3 || 1,2 || 1,0 || -6,9 || 0,2 || 0,0 || -1,5 || 0,0 DK || -0,8 || -4,0 || -1,4 || -2,3 || -10,9 || -3,0 || 0,3 || -6,6 || 0,0 || -0,9 || 0,0 || 0,2 || -2,9 || -0,6 || 0,0 || -0,6 || 0,0 DE || -0,2 || -5,6 || -0,8 || -0,3 || -15,5 || -0,9 || 0,2 || -5,5 || -0,1 || 0,7 || 1,6 || 0,8 || 0,4 || 0,0 || 0,0 || -0,5 || 0,0 EE || -1,7 || -2,2 || -2,3 || -4,0 || -5,3 || -4,7 || 0,7 || -0,7 || 0,4 || 2,4 || 3,3 || 2,4 || 2,0 || 1,6 || 0,3 || 0,3 || 0,3 IE || -1,2 || 2,9 || -1,8 || -3,2 || 4,9 || -3,8 || -0,1 || 5,5 || -0,4 || 5,7 || 6,7 || 0,5 || -0,9 || -0,3 || -0,1 || -0,4 || -0,1 EL || 4,1 || 16,1 || 3,5 || 6,1 || 36,1 || 5,5 || 2,9 || 7,1 || 2,6 || -9,6 || -8,7 || 1,0 || 4,0 || 0,2 || 0,4 || 1,0 || 0,4 ES || 2,2 || 15,5 || 1,6 || 3,9 || 32,2 || 3,3 || 0,3 || 5,6 || 0,0 || -5,2 || -4,2 || 1,5 || 4,5 || 0,7 || -0,1 || 2,1 || -0,1 FR || 0,8 || -0,1 || 0,2 || 2,1 || 2,4 || 1,4 || 0,2 || -1,0 || -0,1 || -0,3 || 0,6 || 1,1 || -2,5 || 0,3 || 0,1 || -0,4 || 0,1 HR || 1,9 || 6,1 || 1,3 || 12,2 || 28,1 || 11,5 || 1 || 3,5 || 0,7 || : || : || 0,7 || 3,1 || -0,1 || -0,2 || 0,4 || -0,2 IT || 1,7 || 1,1 || 1,1 || 4,5 || 15,6 || 3,8 || 1,3 || 7,9 || 1,0 || -4,5 || -3,6 || 1,6 || 2,5 || 0,8 || 0,4 || 0,6 || 0,4 CY || 4,3 || 4,3 || 3,7 || 11,2 || 13,8 || 10,5 || 1,4 || 2,8 || 1,1 || -8,0 || -7,0 || -0,4 || -4,5 || -1,2 || -0,2 || -0,7 || -0,2 LV || -3,6 || 1,1 || -4,2 || -8,2 || -2,2 || -8,9 || -1,1 || 1,7 || -1,4 || 4,9 || 5,8 || -0,3 || 4,2 || -1,1 || -0,3 || 1,6 || -0,3 LT || -1,5 || 1,4 || -2,1 || -5,5 || -0,6 || -6,1 || -0,4 || -2,1 || -0,7 || : || : || -1,6 || 4,2 || -2,4 || -1,5 || 0,8 || -1,5 LU || 0,6 || -5,3 || 0,0 || 0,2 || -4,7 || -0,4 || 1,2 || -7,3 || 0,9 || : || : || -0,8 || -2,9 || -1,6 || -0,1 || -1,0 || -0,1 HU || -0,4 || -0,3 || -1,0 || 0,5 || 4,9 || -0,1 || 1,4 || 1,5 || 1,1 || -3,0 || -2,0 || 1,7 || -2,4 || 0,9 || 0,5 || -1,1 || 0,5 MT || 0,1 || -4,4 || -0,5 || -0,5 || -9,5 || -1,2 || 0,5 || -2,1 || 0,2 || : || : || 0,2 || -2,9 || -0,6 || -0,2 || -0,9 || -0,2 NL || 1,4 || -4,5 || 0,8 || 1,4 || -12,7 || 0,7 || 0,5 || -8,9 || 0,2 || -3,1 || -2,2 || 0,4 || -5,5 || -0,4 || 0,1 || -1,2 || 0,1 AT || 0,6 || -6,1 || 0,0 || 0,0 || -14,6 || -0,6 || -0,4 || -6,7 || -0,7 || 1,4 || 2,3 || 0,3 || -5,0 || -0,5 || 0,1 || -1,2 || 0,1 PL || 0,6 || -0,4 || 0,0 || 1,1 || 3,8 || 0,4 || 0,2 || -1,4 || -0,1 || 0,4 || 1,4 || 0,2 || 1,1 || -0,6 || 0,0 || 0,0 || 0,0 PT || 2,1 || 6,4 || 1,5 || 3,6 || 16,6 || 3,0 || 1,4 || 0,9 || 1,1 || -3,0 || -2,1 || 0,5 || 0,2 || -0,3 || 0,1 || 0,7 || 0,1 RO || 0,1 || -3,7 || -0,5 || -0,3 || -0,1 || -0,9 || -0,6 || 3,6 || -0,9 || -4,3* || -4,2* || 1,8 || 5,0 || 1,0 || 0,2 || 1,2 || 0,2 SI || 2,3 || -0,3 || 1,7 || 5,3 || 0,1 || 4,6 || 2,2 || -3,9 || 1,9 || -3,8 || -2,9 || 0,7 || -4,3 || -0,1 || 0,1 || -1,5 || 0,1 SK || 0,4 || 3,3 || -0,2 || 0,4 || 10,5 || -0,3 || 0 || 0,6 || -0,3 || -2,3 || -1,4 || 1,2 || -3,6 || 0,4 || 0,0 || -1,2 || 0,0 FI || 0,4 || -2,8 || -0,2 || 1,1 || -3,3 || 0,4 || 0,2 || -4,6 || -0,1 || 0,3 || 1,2 || 0,5 || -3,2 || -0,3 || 0,1 || -1,3 || 0,1 SE || 0,3 || -2,9 || -0,4 || 1,1 || 0,8 || 0,4 || 0,3 || -5,4 || 0,0 || 2,9 || 3,9 || 0,6 || -3,5 || -0,2 || 0,1 || -1,4 || 0,1 UK || -0,3 || -3,2 || -0,9 || -0,6 || -2,5 || -1,3 || -0,3 || 0,8 || -0,6 || 2,2 || 3,1 || -0,8 || -1,9 || -1,6 || -0,1 || 0,3 || -0,1 * Uusimad andmed leibkonna kasutada oleva
kogutulu reaalkasvu kohta Rumeenias hõlmavad ajavahemikku 2010–2011.
|| Töötuse määr || Noorte töötus || Leibkonna kasutada oleva kogutulu reaalkasv || Vaesusriski määr || Ebavõrdsus — S80/S20 || Noorte töötuse määr || NEET-noored || Aastane muutus (S1/2012–S1/2013) || Erinevus euroala keskmisest || Liikmesriigi ja euroala aastase muutuse suhe || Aastane muutus (S1/2012–S1/2013) || Erinevus euroala keskmisest || Liikmesriigi ja euroala aastase muutuse suhe || Aastane muutus (2011–2012) || Erinevus euroala keskmisest || Liikmesriigi ja euroala aastase muutuse suhe || Aastane muutus (2011–2012) || Liikmesriigi ja euroala aastase muutuse suhe || Aastane muutus (2010–2011) || Erinevus euroala keskmisest || Liikmesriigi ja euroala aastase muutuse suhe || Aastane muutus (2010–2011) || Erinevus euroala keskmisest || Liikmesriigi ja euroala aastase muutuse suhe EL 27 || 0,6 || -1,2 || -0,4 || 0,6 || -0,6 || -0,7 || 0,3 || 0 || -0,3 || -0,9 || 0,7 || 0,8 || -0,2 || -0,2 || 0,0 || 0,0 || -0,1 Euroala 17 || 0,9 || 0,0 || 0,0 || 1,4 || 0,0 || 0,0 || 0,6 || 0 || 0 || -1,7 || 0,0 || 1,0 || 0,0 || 0,0 || 0,1 || 0,0 || 0,0 BE || 1,0 || -3,7 || 0,0 || 3,3 || -0,7 || 1,9 || 0,5 || -0,9 || -0,1 || -0,4 || 1,3 || 0,8 || -3,3 || -0,2 || 0,0 || -1,1 || -0,1 BG || 0,8 || 0,9 || -0,1 || -0,1 || 4,5 || -1,5 || -0,3 || 8,3 || -0,9 || : || : || 2,2 || 2,0 || 1,2 || 0,6 || 1,5 || 0,5 CZ || 0,3 || -5,0 || -0,7 || -0,6 || -5,0 || -2,0 || 0,6 || -4,3 || 0 || 0,3 || 2,0 || 1,0 || -7,1 || 0,0 || 0,0 || -1,5 || -0,1 DK || -0,8 || -5,1 || -1,7 || -2,3 || -11,6 || -3,7 || 0,3 || -6,6 || -0,3 || -0,9 || 0,7 || 0,2 || -3,1 || -0,8 || 0,0 || -0,6 || -0,1 DE || -0,2 || -6,7 || -1,1 || -0,3 || -16,2 || -1,7 || 0,2 || -5,5 || -0,4 || 0,7 || 2,3 || 0,8 || 0,2 || -0,2 || 0,0 || -0,5 || -0,1 EE || -1,7 || -3,4 || -2,6 || -4,0 || -5,9 || -5,4 || 0,7 || -0,7 || 0,1 || 2,4 || 4,0 || 2,4 || 1,8 || 1,4 || 0,3 || 0,3 || 0,2 IE || -1,2 || 1,7 || -2,2 || -3,2 || 4,2 || -4,5 || -0,1 || 5,5 || -0,7 || 5,7 || 7,4 || 0,5 || -1,1 || -0,5 || -0,1 || -0,4 || -0,2 EL || 4,1 || 15,0 || 3,2 || 6,1 || 35,4 || 4,7 || 2,9 || 7,1 || 2,3 || -9,6 || -7,9 || 1,0 || 3,8 || 0,0 || 0,4 || 1,0 || 0,3 ES || 2,2 || 14,4 || 1,2 || 3,9 || 31,6 || 2,6 || 0,3 || 5,6 || -0,3 || -5,2 || -3,5 || 1,5 || 4,3 || 0,5 || -0,1 || 1,8 || -0,2 FR || 0,8 || -1,3 || -0,2 || 2,1 || 1,8 || 0,7 || 0,2 || -1 || -0,4 || -0,3 || 1,3 || 1,1 || -2,7 || 0,1 || 0,1 || -0,4 || 0,0 HR || 1,9 || 4,9 || 0,9 || 12,2 || 27,5 || 10,8 || 1 || 3,5 || 0,4 || : || : || 0,7 || 2,9 || -0,3 || -0,2 || 0,4 || -0,3 IT || 1,7 || -0,1 || 0,8 || 4,5 || 14,9 || 3,1 || 1,3 || 7,9 || 0,7 || -4,5 || -2,8 || 1,6 || 2,3 || 0,6 || 0,4 || 0,6 || 0,3 CY || 4,3 || 3,2 || 3,4 || 11,2 || 13,1 || 9,8 || 1,4 || 2,8 || 0,8 || -8,0 || -6,3 || -0,4 || -4,7 || -1,4 || -0,2 || -0,7 || -0,3 LV || -3,6 || -0,1 || -4,5 || -8,2 || -2,8 || -9,6 || -1,1 || 1,7 || -1,7 || 4,9 || 6,6 || -0,3 || 4,0 || -1,3 || -0,3 || 1,6 || -0,4 LT || -1,5 || 0,2 || -2,5 || -5,5 || -1,3 || -6,8 || -0,4 || -2,1 || -1 || : || : || -1,6 || 4,0 || -2,6 || -1,5 || 0,8 || -1,6 LU || 0,6 || -6,5 || -0,4 || 0,2 || -5,4 || -1,2 || 1,2 || -7,3 || 0,6 || : || : || -0,8 || -3,1 || -1,8 || -0,1 || -1,0 || -0,2 HU || -0,4 || -1,4 || -1,4 || 0,5 || 4,3 || -0,9 || 1,4 || 1,5 || 0,8 || -3,0 || -1,3 || 1,7 || -2,6 || 0,7 || 0,5 || -1,1 || 0,4 MT || 0,1 || -5,6 || -0,9 || -0,5 || -10,1 || -1,9 || 0,5 || -2,1 || -0,1 || : || : || 0,2 || -3,1 || -0,8 || -0,2 || -0,9 || -0,3 NL || 1,4 || -5,6 || 0,4 || 1,4 || -13,3 || 0,0 || 0,5 || -8,9 || -0,1 || -3,1 || -1,4 || 0,4 || -5,7 || -0,6 || 0,1 || -1,2 || 0,0 AT || 0,6 || -7,3 || -0,4 || 0,0 || -15,2 || -1,4 || -0,4 || -6,7 || -1 || 1,4 || 3,1 || 0,3 || -5,2 || -0,7 || 0,1 || -1,2 || 0,0 PL || 0,6 || -1,5 || -0,3 || 1,1 || 3,2 || -0,3 || 0,2 || -1,4 || -0,4 || 0,4 || 2,1 || 0,2 || 0,9 || -0,8 || 0,0 || 0,0 || -0,1 PT || 2,1 || 5,3 || 1,2 || 3,6 || 16,0 || 2,3 || 1,4 || 0,9 || 0,8 || -3,0 || -1,3 || 0,5 || 0,0 || -0,5 || 0,1 || 0,7 || 0,0 RO || 0,1 || -4,8 || -0,9 || -0,3 || -0,8 || -1,6 || -0,6 || 3,6 || -1,2 || -4,3* || -4,0* || 1,8 || 4,8 || 0,8 || 0,2 || 1,2 || 0,1 SI || 2,3 || -1,5 || 1,4 || 5,3 || -0,5 || 3,9 || 2,2 || -3,9 || 1,6 || -3,8 || -2,2 || 0,7 || -4,5 || -0,3 || 0,1 || -1,5 || 0,0 SK || 0,4 || 2,1 || -0,6 || 0,4 || 9,9 || -1,0 || 0 || 0,6 || -0,6 || -2,3 || -0,6 || 1,2 || -3,8 || 0,2 || 0,0 || -1,2 || -0,1 FI || 0,4 || -4,0 || -0,5 || 1,1 || -3,9 || -0,3 || 0,2 || -4,6 || -0,4 || 0,3 || 2,0 || 0,5 || -3,4 || -0,5 || 0,1 || -1,3 || 0,0 SE || 0,3 || -4,0 || -0,7 || 1,1 || 0,1 || -0,3 || 0,3 || -5,4 || -0,3 || 2,9 || 4,6 || 0,6 || -3,7 || -0,4 || 0,1 || -1,4 || 0,0 UK || -0,3 || -4,3 || -1,3 || -0,6 || -3,1 || -2,0 || -0,3 || 0,8 || -0,9 || 2,2 || 3,9 || -0,8 || -2,1 || -1,8 || -0,1 || 0,3 || -0,2 * Uusimad andmed leibkonna kasutada oleva
kogutulu reaalkasvu kohta Rumeenias hõlmavad ajavahemikku 2010–2011. Lisa 2 Ülevaade peamistest tööhõivealastest
probleemidest ja väljapaistvatest tulemustest lähtudes 2013. aasta juunis
vastu võetud tööhõive olukorra jälgimise vahendi tulemustest (P=olukord on probleemne; H=hea
tööhõivealane olukord)[36]. Lisa 3
Ülevaade
tähelepanu vajavatest sotsiaalsetest suundumustest lähtudes jaanuaris 2013. aastal
vastu võetud sotsiaalkaitse olukorra jälgimise vahendi tulemustest[37]. || Märkus: 2010–2011. aastal
tähelepanu vajanud sotsiaalsed suundumused, mille puhul täheldati olukorra
halvenemist rohkem kui 1/3 liikmesriikidest, on parempoolses tabelis punaselt
esile tõstetud. [1] Käesolevas punktis esitatud
analüüsi aluseks on osaliselt võetud 2013. aasta märtsis esitatud ELi tööhõive
ja sotsiaalse olukorra kvartaliülevaade („EU Employment and Social Situation,
Quarterly Review”, March 2013) Haridus-, koolitus- ja oskuste valdkonna andmeid
vt 2013. aasta hariduse ja koolituse valdkonna ülevaatest (Education and
Training Monitor). [2] Kolmanda riigi kodanike töötuse
määr, mis oli 2008. aastal 14,4% ja 2011. aastal 20,0%, tõusis 2012.
aastaks 21,3%ni. [3] Kreeka kohta on andmed olemas
ainult kuni juulini. [4] Vabade töökohtade seire vahendi kohaselt
suurenes tööhõive hooldustöötajate järel kõige rohkem järgmistes valdkondades:
tarkvara arendajad ja analüütikud, haldusassistendid ja sekretär-asjaajajad,
kaevandus-, tööstus- ja ehitusjärelevalveinspektorid ning algklasside ja
lasteaiaõpetajad. [5] Töö leidmise määr on uut tööd alustavate
inimeste arv võrreldes töötute inimeste arvuga. Töölt lahkumise määr on töölt
lahkunud inimeste arv võrreldes töötavate inimeste arvuga. [6] „Labour Market Developments in Europe, 2013”,
Euroopa Komisjon. [7] Vt näiteks „Future Skills Supply and Demand
in Europe”, Cedefop. [8] 2013. aasta oktoobris avaldasid
OECD ja Euroopa Komisjon uue täiskasvanute oskusi käsitleva uuringu tulemused (Survey
on Adult Skills, PIAAC). [9] Vt „Is Aggregate Demand Wage-Led
or Profit-Led? National and Global Effects”, International Labour Office, Conditions
of Work and Employment Series No. 40, Genf, 2012. [10] Vt „Quarterly Report on
the Euro Area”, European Commission, Volume 12, No. 3, 2013. [11] Allikas: „Recent Reforms of Tax
Systems in the EU: Good and Bad News.” Taxation paper, 39. Garnier et
al. (2103), European Commission [12] Vt „Tackling
Undeclared Work in 27 European Union Member States and Norway: Approaches and
Measures Since 2008”, Eurofound, Dublin, 2013; „Informal
Workers Across Europe”, Hazans, M., 2011, Research Paper 5912, World Bank,
Washington DC. [13] Ülemise ja alumise
sissetulekukvintiili suhte kordaja näitab sissetulekute jaotuse ebavõrdsust.
Selle arvutamiseks jagatakse kõrgeimasse kvintiili (kõige suuremat sissetulekut
saav viiendik elanikkonnast) kuuluvate isikute sissetulek madalaimasse
kvintiili (kõige väiksemat sissetulekut saav viiendik elanikkonnast) kuuluvate
isikute omaga. Kõik sissetulekud on arvutatud kui ekvivalentne kasutada olev
tulu. [14] Värskeimad EU-SILC näitajad
hõlmavad Eurostati hinnangulisi näitajad EL 28 ja EL 27 kohta 2012. aasta
seisuga (näitajad puuduvad Austria, Belgia, Iirimaa ja Ühendkuningriigi kohta).
SILC 2012. aasta võrdlusandmed pärinevad majandusaastast 2011. [15] Vt „Employment and social
developments in Europe 2012”, European Commission [16] Sealsamas.
[17] Vt „The Distributional Effects
of Fiscal Consolidation in Nine Countries”, EUROMOD Working Paper 2/13, Avram,
Figari, Leventi, Levy, Navicke, Matsaganis, Militaru, Paulus, Rastringina,
Sutherland. Uuringust avaldatakse varsti uus versioon. Uuring hõlmas üheksat
riiki, kus leibkondadele mõeldud sissetulekupõhiste meetmete (nt maksu- ja
hüvitissüsteemi muutmine ja palkade alandamine 2007. aasta ja 2012. aasta
keskpaiga vahelisel ajal) mõju, võttes arvesse kasutada oleva tulu võrdlust
kriisieelse ajaga, kõikus 1,6%st Itaalias ja 1,9%st Ühendkuningriigis kuni 9,1%ni
Lätis ja 11,6%ni Kreekas. [18] Vt kvartaliülevaade ELi
tööhõive ja sotsiaalse olukorra kohta, märts 2013. Analüüs näitab, et 2011.
aastast alates täheldatud sotsiaalkaitsekulutuste vähendamine oli ulatuslikum
kui viimase kolme kümnendi sarnaste majanduslangusperioodide ajal. [19] 2011. aasta andmed on varsti
kättesaadavad. [20] Käesolevas punktis esitatakse
ajakohastatud ülevaade olukorrast, mis on esitatud eelmises ühises
tööhõivearuandes. Piiratud mahu tõttu ei ole kõnealune ülevaade täielik ja
selle eesmärk ei ole kirjeldada kõiki reforme ja poliitikameetmeid. [21] Nõukogu otsus, 21. oktoober 2012, 2010/707/EL
liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta. [22] Alushariduse ja lapsehoiuteenuse
all mõeldakse igas vormis hooldust ja õpetamist alates sünnist kuni
põhihariduse alumise astmeni. [23] Vt kõnealust teemat käsitlevat
lisaaruannet sotsiaalset kaasatust käsitlevas punktis. [24] „Promoting green jobs throughout
the crisis: a handbook of best practices in Europe”, European Employment
Observatory 2013 [25] COM (2013) 690. [26] Käesolevas ühise tööhõivearuande projektis esitatud
tulemustabelit võib ajakohastada 2013. aasta detsembris, kui avaldatakse
sotsiaalvaldkonna uued aastaandmed. [27] Tulemustabel,
mis moodustab osa Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 148 kohaselt
koostatavast ühise tööhõivearuande projektist ning mõjutab Euroopa poolaasta
protsessi, hõlmab kõiki ELi liikmesriike ning seepärast võrreldakse
liikmesriikide andmeid ELi keskmisega. Mõnel juhul võib olla asjakohane
võrrelda statistilisi kõrvalekaldeid euroala keskmisest. Komisjoni tiheda ja
toimiva majandus- ja rahaliidu loomise tegevuskava kohaselt on majandus- ja
rahaliidu juhtimisel vaja tugevdada tööhõive- ja sotsiaalpoliitika
koordineerimist ja järelevalvet ning edendada nende valdkondade ühtsustamist. [28] Euroopa Ülemkogu järeldused, 24.–25.
oktoober 2013. [29] Üksikasjaliku ülevaate
saamiseks tööhõive ja sotsiaalarengu piiriülese mõju kohta vt: EU Employment
and Social Situation. Quarterly Reviews; september 2013 (http://ec.europa.eu/social/main.jsp?langId=en&catId=89&newsId=1974&furtherNews=yes). [30] Komisjon on valmis arutama võimalikke täiendusi tulemustabeli
tulevastes väljaannetes toetudes tööhõivekomitees ja sotsiaalkaitsekomitees
toimuvale tehnilisele arutelule ning võttes arvesse Euroopa Parlamendi,
sotsiaalpartnerite ja muude huvirühmade arvamusi. [31] COM(2013) 690, lk 6. [32] Piirkondade määratlemine: Euroala põhja-
ja keskosa: AT, BE, DE, FI, FR, LU, NL; Euroala lõunaosa ja ääreala: EE, EL,
ES, IE, IT, CY, MT, PT, SI, SK; Riigid, mis ei kuulu euroalasse — põhjaosa: CZ,
DK, PL, SE, UK; Riigid, mis ei kuulu euroalasse — lõunaosa ja ääreala: BG, HR,
LV, LT, HU, RO. [33] Vaesusriski määra arvutamisel on tulude võrdlusperioodiks
uuringule eelnenud kalendriaasta (st 2010), ainult Ühendkuningriigi puhul on
võrdlusperioodiks uuringu aasta ja Iirimaa puhul uuringule eelnenud 12 kuud.
Sama kehtib sissetulekukvintiilide suhte kordaja (S80/S20) suhtes. [34] 20 % suurima sissetulekuga
ja 20 % väikseima sissetulekuga elanike tulude suhe. [35] Vt EUROMOD Working Paper 2/13. [36] http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/13/st10/st10373-re01.en13.pdf [37] ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=9235&langId=en.