KOMISJONI TÖÖDOKUMENT Juhenddokument. Mõiste „seaduslikult turustatav” vastastikuse tunnustamise määruses (EÜ) nr 764/2008 /* COM/2013/0592 final */
SISUKORD KOMISJONI TÖÖDOKUMENT Juhenddokument. Mõiste
„seaduslikult turustatav” vastastikuse tunnustamise määruses (EÜ) nr 764/2008......................................................................................................................... 3 1........... Sissejuhatus.................................................................................................................... 3 2........... Vastastikuse tunnustamise põhimõte................................................................................ 3 3........... Vastastikuse tunnustamise määrus
(EÜ) nr 764/2008....................................................... 4 4........... Mõiste „seaduslikult turustatav”....................................................................................... 5 5........... Vastastikuse tunnustamise määruse
kohased kohustused.................................................. 6 6........... Tõendamisvahendid........................................................................................................ 6 6.1........ Õigused ja kohustused.................................................................................................... 7 6.2........ Ettevõtja teavitamise kohustuse
rikkumine....................................................................... 7 7........... Toote kontaktpunktide roll.............................................................................................. 8 8........... Järeldused...................................................................................................................... 9 KOMISJONI TÖÖDOKUMENT Juhenddokument. Mõiste „seaduslikult
turustatav” vastastikuse tunnustamise määruses (EÜ) nr 764/2008[1] (EMPs kohaldatav tekst) 1. Sissejuhatus 15. juunil 2012 võttis komisjon vastu oma
esimese aruande määruse (EÜ) 764/2008 kohaldamise kohta („vastastikuse
tunnustamise määrus”)[2]
ja tegi ettepaneku, et vastastikuse tunnustamise nõuandekomitee peaks muude
valdkondade seas tähelepanelikult jälgima raskusi, millega ettevõtjad silmitsi
seisavad, kui nad üritavad tõendada, et toode on teises liikmesriigis seaduslikult
turustatav. Selle probleemi lahendamiseks püütakse
käesoleva juhenddokumendiga pakkuda kasutajasõbralikke suuniseid vastastikuse
tunnustamise määruses kasutatava mõiste „seaduslikult turustatav” kohta. Seda
ajakohastatakse, et võtta arvesse liikmesriikide, asutuste ja ettevõtjate
kogemusi ning neilt pärit teavet. 2. Vastastikuse
tunnustamise põhimõte Kaupade vaba liikumine on üks Euroopa projekti
edulugusid. See on aidanud rajada siseturgu, millest Euroopa kodanikud ja
ettevõtted nüüd kasu saavad ja mis on ELi poliitika keskmes. Kui õigusakte ei ole ühtlustatud, võivad
liikmesriikide pädevad asutused luua õigusvastaselt takistusi kaupade vabale
liikumisele liikmesriikide vahel, kohaldades tehnilisi eeskirju, milles on
sätestatud nõuded, millele teistes liikmesriikides seaduslikult turustatavad
tooted peavad vastama. Selliste eeskirjade kohaldamine teises liikmesriigis
seaduslikult turustatavate toodete suhtes võib olla vastuolus Euroopa Liidu
toimimise lepingu artiklitega 34 ja 36, seda isegi siis, kui neid kohaldatakse
eranditult kõikide toodete suhtes. Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktikast[3] tulenev vastastikuse
tunnustamise põhimõte mängib olulist rolli siseturu toimimisel ja tagab ELi
tasandi ühtlustavate õigusaktide puudumisel kaupade vaba liikumise. Käesolevas juhenddokumendis tehakse selgeks,
et vastastikuse tunnustamise määruse kohaselt peab toote sihtliikmesriik[4] lubama oma turule teises
liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga (EMP leping) ühinenud
EFTA riigis[5] seaduslikult
turustatava toote, välja arvatud juhul, kui on täidetud määrusega sätestatud
menetlusnõuded vastastikusest tunnustamisest keeldumiseks. Täielik arutelu argumentide üle, mida
liikmesriigid võivad kasutada, et õigustada riiklikke meetmeid, mis takistavad
piiriülest kaubandust (erandid on loetletud Euroopa Liidu toimimise lepingu
artiklis 36), on esitatud komisjoni juhendis kaupade vaba liikumist
reguleerivate asutamislepingu sätete kohaldamise kohta[6]. 3. Vastastikuse
tunnustamise määrus (EÜ) nr 764/2008 2009. aasta mais jõustunud vastastikuse
tunnustamise määruse eesmärk on rakendada vastastikuse tunnustamise põhimõtet.
Määrust kohaldatakse üksnes nende toodete või toodete eriaspektide suhtes,
mille suhtes ei võeta ühtlustamismeetmeid ELi tasandil, ning selles on kindlaks
määratud liikmesriikide pädevate asutuste ning nende ettevõtjate õigused ja
kohustused, kes soovivad müüa teatavas liikmesriigis tooteid, mida teises
liikmesriigis seaduslikult turustatakse, kui pädevad asutused kavatsevad
piirata asjaomase toote turustamist vastavalt riiklikele tehnilistele
eeskirjadele. Eriti keskendutakse vastastikuse tunnustamise määruses
tõendamiskohustusele, sätestades menetlusnõuded vastastikusest tunnustamisest
keeldumiseks. Vastastikuse tunnustamise määrust kohaldatakse
kõikides liikmesriikides ja ka EMP lepinguga ühinenud EFTA riikides. Kuigi
vastastikuse tunnustamise põhimõtet kohaldatakse ka ELi ja Türgi vaheliste
suhete puhul,[7]
ei kehti see vastastikuse tunnustamise määruse suhtes[8]. Vastastikuse tunnustamise määruses on
sätestatud eeskirjad ja menetlused, mida liikmesriigi pädevad asutused peavad
järgima, kui nad vastavalt riiklikele tehnilistele eeskirjadele teevad või
kavatsevad teha otsuse, millega takistatakse sellise toote vaba liikumist, mida
teises liikmesriigis seaduslikult turustatakse ning mille suhtes kohaldatakse
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 34. 4. Mõiste
„seaduslikult turustatav” Vastastikuse tunnustamise määruses ei
määratleta mõistet „seaduslikult turustatav” määruse reguleerimisalasse jäävate
toodete puhul, st selliste toodete puhul, mille suhtes ei kohaldata
ühtlustamist. Lisaks ei ole seda mõistet tõlgendatud
Euroopa Kohtu praktikas. Mõisted
„kättesaadavaks tegemine” ja „turule laskmine” on siiski määratletud määruses
(EÜ) nr 765/2008[9].
Seega, „turul kättesaadavaks tegemine” tähendab toote tasu eest või tasuta tarnimist
ühenduse turule kaubandustegevuse käigus kas turustamiseks, tarbimiseks või
kasutamiseks,[10]
ning „turule laskmine” tähendab toote
esmakordset ühenduse turul kättesaadavaks tegemist[11]. Toodete puhul, mille suhtes kohaldatakse
vastastikuse tunnustamise määrust, leiab komisjon järelikult, et turustamine
tähendab toote tasu eest või tasuta tarnimist kaubandustegevuse käigus kas
turustamiseks, tarbimiseks või kasutamiseks teises liikmesriigis või EMP lepinguga
ühinenud EFTA riigis. Vastavalt sellele on komisjon seisukohal, et
seaduslik turustamine tähendab, et eelmises lõigus osutatud tarnimine peaks
leidma aset: –
teises liikmesriigis vastavalt kehtivale riiklikule
õigusele, või –
EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis vastavalt
kehtivale riiklikule õigusele. –
Lisaks, seoses tarbijatele ette nähtud toodetega
(või toodetega, mida võivad kasutada tarbijad) kohaldatakse ELi turule
lastavate toodete suhtes üldise tooteohutuse direktiivis sätestatud nõudeid ja
ohutuskriteeriume[12]. –
Et laiendada vastastikust tunnustamist kolmandatest
riikidest imporditud toodetele, peavad need olema seaduslikult turustatavad
liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis. Ettevõtja impordib ELi või EMP lepinguga ühinenud EFTA riiki tooteid
kolmandast riigist. Kui need tooted on lastud vabasse ringlusse,[13] käsitatakse neid ühenduse
kaubana. Sellest hetkest alates võib neid tooteid turustada teises ELi
liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis vastavalt vastastikuse
tunnustamise määrusele. 5. Vastastikuse
tunnustamise määruse kohased kohustused ELi õiguse üks juhtpõhimõte näeb ette, et
tootele, mille suhtes kohaldatakse vastastikuse tunnustamise määrust, laieneb
kaupade vaba liikumise põhiõigus, mille tagab Euroopa Liidu toimimise leping,
tingimusel et sihtliikmesriik ei ole teinud põhjendatud keeldumisotsust
proportsionaalsete tehniliste eeskirjade alusel[14]. Kaupade vaba liikumise õigus ei ole absoluutne
õigus: vastastikuse tunnustamise suhtes kehtib sihtliikmesriigi õigus hinnata
vajadust kohaldada tehnilist eeskirja, nagu on sätestatud vastastikuse
tunnustamise määruses. Seega annab vastastikuse tunnustamise määrus
ettevõtjatele võimaluse esitada teavet vastuvõtvate liikmesriikide
vastutavatele asutustele seoses toote seadusliku turustamisega teises
liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis. Kui sihtliikmesriigi pädev asutus nõuab, et teises
liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis hinnataks seaduslikult
turustatava toote vastavust tema tehnilistele eeskirjadele, tuleks seda teha
vastavalt vastastikuse tunnustamise määruse tingimustele. Määruse artiklis 4
käsitletakse teabe kogumist toote kohta. Kõnealuse artikli kohaselt võib asutus
taotleda ettevõtjalt, võttes nõuetekohaselt arvesse proportsionaalsuse põhimõtet,
asjakohast teavet asjaomase toote omaduste kohta ja/või asjakohast ja hõlpsasti
kättesaadavat teavet toote seadusliku turustamise kohta teises liikmesriigis. 6. Tõendamisvahendid Vastastikuse tunnustamise määruses ei
täpsustata vahendeid, mida ettevõtjad võivad kasutada tõendamaks, et toode on
seaduslikult turustatav teises liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA
riigis. Sellega välditakse täiendavat halduskoormust ja ei piirata mitte mingil
viisil tõendamisvahendeid, mida ettevõtja võib esitada sihtliikmesriigi
asutustele osana artikli 4 punktis b nimetatud teabest. Samuti tuleb märkida, et liikmesriigid
järgivad toodete turule laskmisel ja selle tegevuse kontrollimisel väga
erinevaid süsteeme, kasutades selleks eel- (eellubade andmise menetlus) või
järelkontrollimehhanisme (turujärelevalve). Enamikul juhtudel saab toodet
seaduslikult turustada, ilma et see vajaks eelnevat heakskiitmist. Seega tuleks mis tahes tõendit, nt kaubaarve, toote etikett,
kataloog tõendava kuupäevaga, müügi- või maksudokumendid, registreerimised,
litsentsid, teated asutustele/asutustelt, tunnistused, väljavõtted avalikest
dokumentidest jne, pidada sobivaks, et tõendada toote tegelikku turustamist
teises liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis. 6.1. Õigused
ja kohustused Vastavalt vastastikuse tunnustamise määruse
artikli 4 punktile b võib sihtliikmesriigi pädev asutus taotleda asjaomaselt
ettevõtjalt asjakohast teavet toote eelneva seadusliku turustamise kohta teises
liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis. Täpsemalt: –
kui ettevõtja suudab tõendada vastavust selle teise
liikmesriigi või EMP lepinguga ühinenud EFTA riigi riiklikele õigusaktidele,
kus toodet tegelikult turustatakse (nt päritoluliikmesriigi pädeva asutuse
kirjaliku kinnitusega[15]),
on komisjon seisukohal, et need tõendid oleks kasulik edastada sihtliikmesriigi
pädevale asutusele; –
samuti oleks kasulik, kui ettevõtja esitaks viited
teises liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis kohaldatavatele
õigusnormidele. Kui see ei ole siiski võimalik, peaks sihtliikmesriigi pädev
asutus kaaluma selle teabe hankimist otse nende riikide asutustelt toote
kontaktpunktide kaudu (vt 7. jaotis). Sihtliikmesriigi pädev asutus võib vajaduse korral
taotleda ettevõtja esitatud dokumentide tõlget. Liikmesriigil oleks siiski
liigne nõuda konsulaar- või haldusasutuse[16]
tõestatud või kinnitatud tõlget või kehtestada liiga lühike tähtaeg tõlke
esitamiseks, välja arvatud juhul, kui eriolukord seda nõuab. Komisjon on samuti
seisukohal, et sihtliikmesriigi pädev asutus peaks määrama need dokumentide
osad, mis on vaja tõlkida. Samuti peaks asutus vältima tõlke küsimist, kui
kõnealused dokumendid on kättesaadavad teises keeles, millest asutus aru saab. 6.2. Ettevõtja
teavitamise kohustuse rikkumine Komisjon on seisukohal, et sihtliikmesriigi pädeva
asutuse teabetaotlus (ja/või pädeva asutuse teostatav toote uurimine) ei tohi
põhjustada toote turustamise peatamist sihtliikmesriigis määramata ega pikaks
ajaks, kuni pädev asutus teeb põhjendatud otsuse turustamise kohta,[17] välja arvatud juhul, kui
pärast hoiatuse saamist vastavalt direktiivile 2001/95/EÜ[18] või määrusele 178/2002[19] võetakse vastu erakorraline
meede. Seega, nagu on märgitud vastastikuse tunnustamise määruse artikli 6
lõikes 4: „Kui pädev asutus ei teavita ettevõtjat artikli 2
lõikes 1 osutatud otsusest käesoleva artikli lõikes 2 osutatud ajavahemiku
jooksul, peetakse toodet kõnealuses liikmesriigis seaduslikult turustatavaks
niivõrd, kuivõrd see on seotud käesoleva artikli lõikes 1 osutatud tehnilise eeskirja
kohaldamisega.” 7. Toote
kontaktpunktide roll Toote kontaktpunktide peamine ülesanne on anda
teiste liikmesriikide või EMP lepinguga ühinenud EFTA riikide ettevõtjatele ja
pädevatele asutustele teavet tooteid käsitlevate tehniliste eeskirjade ning riigiasutuste
kontaktandmete kohta. Vastastikuse tunnustamise määrus käsitleb seega
probleeme, mis mõjutavad dialoogi riikide asutuste vahel ühtlustamata
valdkonnas. Tänu toote kontaktpunktide loomisele on ühtlustamata toodete
valdkonnaga seotud kontaktid riikide asutuste vahel ELis oluliselt
lihtsustunud. Kontaktid riikide asutuste vahel on sageli
vajalikud ka selleks, et saada rohkem teavet toote ja teises liikmesriigis või
EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis kohaldatavate tehniliste eeskirjade kohta,
sealhulgas küsimuses, kas toode on seal seaduslikult turustatav. Seega
kergendab toote kontaktpuntide teabetegevus nii üksikettevõtjate kui ka riikide
ametiasutuste koormat. Vastastikuse tunnustamise määruses on toote
kontaktpunktidele kehtestatud mitmeid ülesandeid seoses teabega, mida
esitatakse ettevõtjate või teise liikmesriigi või EMP lepinguga ühinenud EFTA
riigi pädevate asutuste taotlusel. Muu hulgas sätestatakse määruse artikli 10
lõikes 3: „Toote kontaktpunktid, mis asuvad liikmesriigis,
kus ettevõtja on seaduslikult turustanud asjaomast toodet, võivad esitada
ettevõtjale või artiklis 6 osutatud pädevale asutusele mis tahes vajalikku
teavet või tähelepanekuid.” Seega, kehtestamata toote kontaktpunktidele
mingeid kohustusi, annab vastastikuse tunnustamise määrus nendele organitele
võimaluse abistada ettevõtjaid või ametiasutusi teises liikmesriigis või EMP
lepinguga ühinenud EFTA riigis, andes neile asjakohast teavet, kui see on
kättesaadav, toote seadusliku turustamise kohta. Juhtum 1. Halduskoostöö Ettevõtja on viinud toote liikmesriigi või EMP lepinguga ühinenud EFTA
riigi turule, kus puuduvad konkreetsed kohustused seoses selle turustamisega,
ning üritab seda nüüd ka teises liikmesriigis turule viia. Sihtriigi
ametiasutused tahaksid välja selgitada, kas riigis, kus toodet tegelikult
turustati, on teostatud õigus- või turujärelevalvetoiminguid, arvestades toote
võimalikku ebapiisavat ohutust. Nende liikmesriikide või EMP lepinguga ühinenud EFTA riikide pädevad
asutused, kus ettevõtja üritab oma toodet turule viia, peaksid seejärel võtma
otse või oma toote kontaktpunkti kaudu ühendust päritoluriigi toote
kontaktpunktiga. See toote kontaktpunkt annab neile omakorda asjaomaste
asutuste kontaktandmed ja/või edastab taotluse nendele asutustele. Halduskoostöö võimaldab ametiasutustel leida
kolleegid teistes liikmesriikides, nii et nad saavad hõlpsasti hankida teavet
ja astuda dialoogi teiste liikmesriikide pädevate asutustega. Juhtum 2. Ebaproportsionaalsed
nõuded Selleks et tunnistada mõnda tüüpi tooted „seaduslikult turustatavaks”
teistes liikmesriikides, võtavad liikmesriigi A asutused vastu ainult
ametlikke tunnistusi, mille on koostanud päritoluriigi asutus. Nad ei arvesta
ühtegi teistsugust dokumenti, jättes need kergesti võltsitavatena kõrvale. Toodete puhul, mida turustatakse riikides, kus sellised tunnistused on
olemas, ei tekita see nõue mingeid probleeme, sest need tunnistused kinnitavad
kohe, et tooted on seal seaduslikult turustatavad. Vastupidiselt sellele
kujutab see tingimus toodete puhul, mida turustatakse liikmesriikides, kus ei
väljastata selliseid tunnistusi (nt põhjusel, et toetutakse üksnes
turujärelevalvemehhanismidele), ületamatut takistust. Kokkuvõttes on selline tingimus ebaproportsionaalne ja kujutab
endast meedet, mida võib pidada koguseliste piirangutega samaväärse toimega
meetmeks ja mis rikub seetõttu Euroopa Liidu toimimise artiklit 34. Juhtum 3. Eelloa andmise
menetlused Mõned ettevõtjad usuvad, et kui toode on liikmesriigis juba
seaduslikult turustatav, ei tohiks nõuda loa taotlemist sihtliikmesriigis. See
ei ole ilmtingimata nii. Tõepoolest, selliseid riiklikke menetlusi võidakse endiselt
kohaldada sihtliikmesriigis ja isegi juhul, kui neid peetakse kaupade vaba
liikumise piiramiseks, võivad need olla õigustatud, kui järgitakse ELi õiguses
tunnustatud avaliku huvi eesmärki ning proportsionaalsuse põhimõtet. 8. Järeldused Vastastikuse tunnustamise määrus on mõeldud
vastastikuse tunnustamise põhimõtte järgimise tagamiseks siseturul ja EMP
lepinguga ühinenud EFTA riikides, eriti dialoogiprotsessi algatamise kaudu, kui
turule juurdepääs on takistatud. Aruteludes mõiste „seaduslikult turustatav”
üle tekib enamik probleeme kas raskustest, millega ettevõtjad selle dialoogi
alguses silmitsi seisavad, kui nad üritavad leida piisavaid tõendeid, või kui
dialoog on juba alanud, seoses lisanõuetega, mida ametiasutused esitavad pärast
seda, kui mõned dokumendid on juba esitatud. Piisavate tõendite puhul on
põhiprobleem teavitamine, sest ettevõtjad ei ole alati teadlikud, et nad saavad
esitada peaaegu mis tahes dokumendi, mis on koostatud nende tavalise
kaubandustegevuse käigus teises liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA
riigis, tõendamaks, et nende tooted on seal seaduslikult turustatavad. Mis puudutab lisanõudeid, siis peaksid
asutused toote uurimisel ja hindamisel, eriti selles osas, kas toode on teises
liikmesriigis seaduslikult turustatav, olema teadlikud, et vastavalt määruse
artiklile 5 ja Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale peab liikmesriik või EMP
lepinguga ühinenud EFTA riik tõendama, et meede (või nõue) on vajalik, ning
vajaduse korral, et asjaomaste toodete turustamine kujutab endast ohtu ja et
meede (või nõue) on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega. Kokkuvõttes tuleb
öelda, et asjaomasel riigil on kohustus tõendada, et meetme või nõude
väljakuulutatud eesmärki ei ole võimalik saavutada mis tahes muul viisil,
millel on kaubandusele vähem piirav mõju. [1] Käesolev dokument ei ole õiguslikult siduv. Euroopa
Komisjon ega ükski tema nimel tegutsev isik ei vastuta käesolevas väljaandes
esitatud teabe võimaliku kasutuse eest või vigade eest, mida väljaandes võib
vaatamata hoolikale ettevalmistamisele ja kontrollimisele esineda. Lõppvastutus
ELi õigusaktide tõlgendamise eest on Euroopa Kohtul. [2] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta
määrus (EÜ) nr 764/2008, milles sätestatakse menetlused seoses teatavate
riiklike tehniliste eeskirjade kohaldamisega teises liikmesriigis seaduslikult
turustatavate toodete suhtes ja tunnistatakse kehtetuks otsus nr 3052/95/EÜ,
ELT L, 13.8.2008, lk 21–29. [3] Põhimõte tuleneb 20. veebruari 1979. aasta Cassis de
Dijoni kohtuotsusest (Rewe-Zentral AG vs. Bundesmonopolverwaltung
für Branntwein), kohtuasi 120/78, EKL 1979, lk 649. Alates 1980. aastast on
komisjon koostanud mitu suunist seoses vastastikuse tunnustamise põhimõtte
kohaldamisega, mis tuleneb Euroopa Kohtu pretsedendiõigusest, eelkõige
komisjoni teatis seoses Euroopa Kohtu 20. veebruari 1979. aasta Cassis de Dijoni
kohtuasja 120/78 otsuse tagajärgedega (EÜT C 256, 3.10.1980). [4] Käesolevas juhenddokumendis määratletakse toode
teisaldatava kaubana, mis võib olla kaubanduslike tehingute esemeks: 21.
oktoobri 1999. aasta Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-97/98, Peter Jägerskiöld
vs. Torolf Gustafsson, EKL 1999, lk I-7319. Vastavalt Euroopa Kohtu
praktikale kohaldatakse kaubanduslike tehingute eesmärgil üle piiri veetavate
kaupade suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 34 sõltumata tehingute
iseloomust, vt eelkõige Euroopa Kohtu 28. märtsi 1995. aasta otsuse põhjendus 20
kohtuasjas C-324/93, The Queen vs. Secretary of State for Home
Department, ex parte Evans Medical Ltd ja Macfarlan Smith Ltd, EKL 1995,
lk I-563. [5] Selle dokumendi koostamise ajal on EFTA
riigid, mis on Euroopa Majanduspiirkonna osalisriigid,
Island, Liechtenstein ja Norra. Seega moodustavad Euroopa Majanduspiirkonna
(EMP) ELi liikmesriigid ja need kolm riiki. Vastastikuse tunnustamise määrus
lisati EMP lepingule EMP ühiskomitee 13. juuli 2012. aasta otsusega nr 126/2012,
millega muudeti EMP lepingu II lisa (tehnilised normid, standardid, katsetamine
ja sertifitseerimine) (ELT L 309, 8.11.2012, lk 4–5). Kehtivad teatavad
kohandused: määrust kohaldatakse ainult lepingu artikli 8 lõikega 3 hõlmatud
toodete suhtes ja seda ei
kohaldata Liechtensteini puhul toodete suhtes, mis on nimetatud lepingu I lisas,
II lisa XII ja XXVII peatükis ning protokollis nr 47 juhtudel,
millal Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline
põllumajandustoodetega kauplemise kokkulepe laieneb Liechtensteinile. Otsus
jõustus siiski alles 1. aprillil 2013, sest Norra ja Island hilinesid „põhiseadusest
tulenevate nõuete täitmisest” teavitamisega. Seega tuleks mis tahes viidet
liikmesriikidele selles juhenddokumendis mõista nii, et see hõlmab ka neid
kolme riiki. [6] Dokument
on kättesaadav internetis aadressil http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/files/goods/docs/art34-36/new_guide_en.pdf. Arutelu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli
36 üle alates lk 26. [7] Kohustus kohaldada vastastikuse tunnustamise põhimõtet
toodete suhtes, mis on seaduslikult toodetud ja/või turustatavad Türgis,
põhineb EÜ–Türgi assotsiatsiooninõukogu 22. detsembri 1995. aasta otsuse nr 1/95 (tolliliidu lõppetapi rakendamise kohta) artiklitel 5–7
(EÜT L 35, 13. veebruar 1996), millega nähakse ette selliste meetmete
kõrvaldamine, millel on võrdväärne toime ELi ja Türgi vaheliste koguseliste
piirangutega. Vastavalt otsuse nr 1/95 artiklile 66 tuleb artikleid 5–7 seoses
nende rakendamise ja kohaldamisega tolliliiduga hõlmatud toodete suhtes
tõlgendada Euroopa Kohtu asjaomaste otsuste kohaselt. Seetõttu küsimustes, mis
on seotud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 34 ja 36, kohaldatakse ka
Türgi puhul põhimõtteid, mis tulenevad Euroopa Kohtu praktikast, eelkõige
Cassis de Dijoni kohtuasjast. [8] Vt ülaltoodud selgitus. Türgi on siiski võtnud vastu
siseriikliku määruse, mis käsitleb vastastikust tunnustamist ühtlustamata
valdkondades ja mis jõustus 1. jaanuaril 2013. [9] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta
määrus (EÜ) nr 765/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja
turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega ja tunnistatakse kehtetuks
määrus (EMÜ) nr 339/93, ELT L 218, 13.8.2008, lk 30–47. [10] Määruse (EÜ) nr 765/2008 artikli 2 lõige 1. [11] Määruse (EÜ) nr 765/2008 artikli 2 lõige 2. [12] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. detsembri 2001. aasta
direktiiv 2001/95/EÜ üldise tooteohutuse kohta, ELT L 11, 15.1.2002. lk 4–17. [13] Nõukogu määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse
ühenduse tolliseadustik) artiklis 79 on märgitud, et vabasse ringlusse lubamine
annab ühendusevälisele kaubale ühenduse kauba tollistaatuse. Vabasse ringlusse
lubamine hõlmab kaubanduspoliitiliste meetmete rakendamist, muude kauba
impordiga seotud formaalsuste täitmist ja seaduse alusel tasumisele kuuluvate
maksude sissenõudmist. [14] Direktiivis üldise tooteohutuse kohta lubatakse
liikmesriikidel võtta kiireid piiravaid meetmeid seoses toodetega, mis on ohtlikud
või tõenäoliselt ohtlikud vastavalt direktiivi artiklitele 8, 11 või 12 ja 18. [15] Tõend liikmesriigi pädevalt asutuselt, kus EMP toodet
seaduslikult turustatakse, on ainult üks mitmest võimalusest: sihtliikmeriigi
pädeval asutusel ei ole õigust seda nõuda. Vt 8. mai 2003. aasta kohtuotsuse
põhjendus 63 (ATRAL vs. Belgia kuningriik, kohtuasi C-14/02), kus kohus
täpsustas, et EMP toodete jaoks tehnilistele standarditele või normidele
vastamise tingimuse kehtestamine, mis tagab sihtliikmesriigi nõuetega samaväärse
kaitse taseme, on vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 34. [16] Vt sellega seoses 17. juuni 1987. aasta otsus kohtuasjas 154/85, Euroopa Komisjon vs.
Itaalia Vabariik, EKL 1987, lk 2717. [17] Eelloa andmise menetlusega seotud eriolukorras võib
turustamine toimuda alles siis, kui luba on saadud. Tuleb rõhutada, et nagu on
selgitatud vastastikuse tunnustamise määruse põhjenduses 12, ei tohiks toote
turule laskmise eelloa nõue iseenesest „endast kujutada tehnilist eeskirja
käesoleva määruse tähenduses ja seega ei tohiks otsust jätta toode turult välja
põhjusel, et sellel puudub kehtiv eelluba, käsitada otsusena, mille suhtes
käesolevat määrust kohaldatakse”. [18] Vt joonealune märkus 13. [19] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrus
(EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised
põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu
ohutusega seotud menetlused.