EUROOPA LIIDU TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 25 KOHANE KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE ELi kodakondsuse tugevdamiseks aastatel 2011-2013 tehtud edusammud /* COM/2013/0270 final */
EUROOPA LIIDU TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 25
KOHANE
KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA
SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE ELi kodakondsuse tugevdamiseks aastatel 2011-2013
tehtud edusammud 1. Sissejuhatus Euroopa kodanike aasta (2013) valguses ja
kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 25 antakse käesolevas
aruandes ülevaade peamistest ELi kodakondsuse valdkonna suundumustest
ajavahemikul 1. jaanuar 2011 – 31. märts 2013. Pärast Lissaboni lepingu
jõustumist viidatakse selles ka Euroopa kodanikualgatusele ja kodakondsuse
alusel diskrimineerimise keelustamisele[1]. Diskrimineerimise
kohta muudel alustel (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 19) avaldab
komisjon 2013. aasta novembris aruande rassilise võrdõiguslikkuse direktiivi[2] ja tööhõivealase
võrdõiguslikkuse direktiivi[3]
rakendamise kohta, milles vaadeldakse põhjalikult diskrimineerimist rassilise
või etniline päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse ja
seksuaalse sättumuse alusel. Samuti avaldab komisjon aruande meeste ja naiste
võrdseid võimalusi ja võrdset kohtlemist käsitleva direktiivi[4] rakendamise kohta. Lissaboni
lepinguga anti täielik õigusjõud Euroopa Liidu põhiõiguste hartale, mille V
jaotises (artiklid 39–46) sätestatakse ELi kodanike õigused. Põhiõiguste harta
kohaldamist käsitlevas kolmes aruandes, mis võeti vastu vastavalt märtsis 2011,[5] aprillis 2012[6] ja mais 2013,[7] antakse seega samuti ülevaade
liidu kodanike õiguste valdkonnas tehtud edusammudest. 2. ELi kodakondsusest
tulenevate õiguste areng 2.1. ELi kodakondsusest tulenevate
õigustega seotud pretsedendiõiguse hiljutine areng Euroopa Kohus on
oma peamistes otsustes korduvalt kinnitanud, et „liikmesriikide kodanike
põhistaatus on olla liidu kodanik”[8].
Zambrano[9] otsuses on Euroopa Kohus sedastanud, et Euroopa Liidu toimimise
lepingu artikliga 20 on vastuolus siseriiklikud meetmed, mille tagajärjel
jäävad liidu kodanikud ilma võimalusest kasutada reaalselt põhilisi õigusi,
mida kodanikuks olemine neile annab. Selle kriteeriumi kohaldamisel osutatud
kohtuasja suhtes jõutakse järeldusele, et liikmesriiki sisenenud ebaseaduslikul
sisserändajal, kelle alaealised ülalpeetavad lapsed on selle riigi kodanikud,
tuleb lubada selles riigis elada ja töötada. Kohus selgitas, et sellisele
vanemale selle õiguse andmisest keeldumine jätaks lapsed ilma võimalusest
kasutada reaalselt põhilisi õigusi, mida kodanikuks olemine neile annab, sest
see sunniks neid Euroopa Liidu territooriumilt lahkuma. Lisaks täpsustas kohus,
et osutatud kriteeriumi kohaldatakse ka siis, kui lapsed ei ole kunagi
kasutanud õigust ELis vabalt liikuda. Dereci[10] kohtuasjas käsitleti erilisi ja erakordseid olukordi, mille puhul võib
seda kriteeriumi kohaldada. Kriteeriumi kohaldatakse vaid olukordades, kus ELi
kodanikku sunnitakse lahkuma liidu territooriumilt tervikuna (mitte vaid selle
liikmesriigi territooriumilt, mille kodanik ta on). Lisaks kohaldatakse seda
olukordades, kui ei tohi keelduda riigis elamise õiguse andmisest kolmanda
riigi kodanikule, kes on liikmesriigi kodaniku perekonnaliige, sest keeldumine
kahjustaks tema liidu kodanikuks olemise kasulikku mõju. Samas ei ole asjaolu,
et liidu kodanik, kes soovib elada koos oma kolmanda riigi kodanikust
pereliikmega, piisav põhjus selle aktsepteerimiseks, et kodanik on sunnitud
EList lahkuma, kui tema perekonnaliikmele riigis elamise õigust ei anta. Lisaks märkis
kohus, et riigi ametiasutused ja kohtud peaksid iga juhtumi puhul hindama seda,
kas riigis elamise õiguse andmisest keeldumine kahjustab isiku õigust
perekonnaelu kaitsele, lähtudes põhiõiguste harta artiklist 7 olukordades, kus
kohaldatakse liidu õigust, ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse
konventsiooni artiklist 8 olukordades, kus liidu õigust ei kohaldata. Hiljuti kinnitas
Euroopa Kohus O, S[11]
kohtuasjas, et Zambrano kohtuotsuses sätestatud põhimõtteid kohaldatakse vaid
erandjuhtudel, kuid samas täpsustas, et nende põhimõtete kohaldamine ei ole
piiratud ainult olukordadega, kus esineb veresugulus, vaid otsustav asjaolu on
hoopis sõltuvussuhe (õiguslik, rahaline või emotsionaalne sõltuvus). 2.2. ELi kodakondsuse saamine ja
selle kaotamine ELi õiguse
kohaselt on liidu kodanik iga isik, kellel on mõne liikmesriigi kodakondsus.
Liikmesriigid otsustavad ise, kes on nende kodanikud ja näevad ette
kodakondsuse omandamist ja kaotamist reguleerivad tingimused, võttes
nõuetekohaselt arvesse ELi õigust[12].
Nendel teemadel
vastas komisjon aruandeperioodil ligikaudu 62 järelepärimisele, 29 Euroopa
Parlamendi küsimusele ja 6 petitsioonile. Komisjon sai
küsimusi Euroopa Parlamendi liikmetelt olukordade kohta, kus liikmesriik oli
otsustanud anda kodakondsuse isikute rühmadele, näiteks muudes riikides
rahvusvähemuste hulka kuuluvatele või siseriiklikus pangas teatavas suuruses
hoiuseid omavatele isikutele. Küsimuste esitajad uurisid, kas
liikmesriikidel on õigus kehtestada kodakondsuse omandamise tingimusi,
võttes arvesse Euroopa Kohtu pretsedendiõigust, mille kohaselt peavad
liikmesriigid selle pädevuse teostamisel „võtma nõuetekohaselt arvesse ELi
õigust”. Selle sätte
tõlgendamisel Rottmanni kohtuasjas[13]
ei vaidlustanud kohus liikmesriikide ainupädevust kindlaks määrata, kes võib
saada nende kodanikuks ja ühtlasi liidu kodanikuks. Sellega hoopis kehtestati
teatavad piirangud liikmesriikide pädevusele jätta liidu kodanikud ilma
õigustest, mis on seotud nende liidu kodakondsuse staatusega. Kohus kinnitas,
et kui tegemist on liidu kodanikega, võib liikmesriikide pädevuse suhtes
kehtestada kodakondsuse saamise ja selle kaotamise tingimusi kohaldada ELi
õigust silmas pidades kohtulikku kontrolli, kui see mõjutab liidu õigusega
antud ja tagatud õigusi, nt naturalisatsiooni korras antud kodakondsuse
äravõtmist käsitlevate otsuste puhul. Komisjonile saadetud küsimustes käsitleti
otsuseid liikmesriigi kodakondsuse andmise kohta, mis ei mõjutanud liidu
õigusega antud ja tagatud õigusi. 2.3. ELi kodanike vaba liikumine
ja elukoht (direktiiv 2004/38/EÜ) 2.3.1. Meetmed, millega tagatakse
direktiivi 2004/38/EÜ[14]
nõuetekohane ülevõtmine liikmesriigi õigusse ja selle kohaldamine ELi kodanike õigus liikuda ja elada vabalt
liikmesriikide territooriumil on ELi integratsiooni üks sammas. Aruandeperioodil järgis komisjon ranget
jõustamispoliitikat, et saavutada direktiivi täielik ja korrektne
ülevõtmine kõigis liikmesriikides. Selle tulemusena muutis enamik liikmesriike
oma õigusakte või kohustus seda tegema, et tagada kokkusobivus isikute vaba
liikumist käsitlevate eeskirjadega. Komisjon jälgib hoolega võetud kohustuste
täitmist ning on asjaomaste liikmesriikidega teinud koostööd, et leida vastused
seni veel lahendamata küsimustele. 2011. aastal võttis komisjon meetmeid 12
liikmesriigi suhtes[15].
2012. aastal ja 2013. aasta alguses saatis komisjon põhjendatud arvamused
osutatud kaheteistkümnest riigist seitsmele[16].
Selle tulemusena on viis liikmesriiki oma õigusakte juba muutnud või lubanud
seda teha[17].
Rikkumismenetluse käigus tõstatatud peamised probleemid hõlmavad liidu
kodanike pereliikmete, sealhulgas samasooliste abikaasade või elukaaslaste riiki
sisenemise ja seal elamise õigust,[18]
mujalt kui ELi liikmesriigist pärit pereliikmetele viisade ja elamislubade
väljastamise tingimusi ning sisulisi ja menetluslikke kaitsemeetmeid ELi
kodanike väljasaatmise vastu. ELi kodanikud leiavad teavet oma õiguste kohta
veebiportaalist Teie Euroopa[19].
Selles on vaba liikumisega kaasnevatele õigustele pühendatud eraldi osa. Lisaks
annab komisjon ELi kodanikele välja ajakohastatud teatmiku Euroopas liikumise
ja elamise vabaduse kohta[20]. 2.3.2. Saadud järelepärimised ja
kaebused Aruandeperioodil sai komisjon liikumisvabaduse
ja elamisõiguse kohta 1566 järelepärimist, millest 581 registreeriti ametlike
kaebustena. Lisaks vastas komisjon 147 Euroopa Parlamendi küsimusele ja 137
petitsioonile. 2011. aastal esitati Europe Direct
kontaktpunktidele 2413 liikumisvabadust käsitlevat järelepärimist; 2012. aastal
esitati selliseid järelepärimisi juba 3787 (need moodustasid 3,9% Europe
Direct kontaktpunktidele aasta jooksul esitatud järelepärimistest). Liikumisvabadust ja elamisõigust käsitlevad
küsimused on esimese kolme valdkonna seas ka SOLVITi kaudu saadud
järelepärimiste (922 järelepärimist) ja juhtumite puhul (SOLVIT tegeles
aruandeperioodil 481 juhtumiga ja tegi nende kohta otsuse, neist 88%
lahendati). 2.3.3. Näited käsitletud küsimustest Riigi ametiasutustel on õigus ELi kodanikke
oma liikmesriigi territooriumilt välja saata vaid ELi õigusega ette nähtud
teatavaid rangeid sisulisi ja menetluslikke kaitsemeetmeid järgides. ELi
kodanike õiguskindluse tagamiseks on tähtis, et kõik liikmesriigid võtaksid
sellised kaitsemeetmed oma õigusesse nõuetekohaselt üle. 2010. aastal andsid Prantsuse ametiasutused
korralduse omavoliliselt püsti pandud laagrite asukate, enamasti Rumeenia ja
Bulgaaria romade väljasaatmiseks ning Prantsusmaa territooriumilt
lahkumiseks. Komisjon astus Prantsusmaa ametiasutustega dialoogi, mille
tulemusena võttis Prantsusmaa oma õigusesse täielikult üle ELi õigusega ette
nähtud kaitsemeetmed. Uued õigusaktid jõustusid 2011. aasta juunis. Taani võttis vastu uued riigist väljasaatmist
käsitlevad eeskirjad, mis jõustusid 2011. aasta juulis ja mida kohaldati ka ELi
kodanike suhtes. Need eeskirjad tekitasid tõsiseid kahtlusi nende kokkusobivuse
osas vaba liikumist käsitlevate ELi eeskirjadega. Pärast komisjoni sekkumist ja
arutelusid Taani valitsusega muutis Taani oma välismaalaste seadust 2012.
aasta juunis. Need näited tõestavad, et liikmesriikidega
peetav dialoog võib olla tõhus vahend probleemide lahendamiseks ELi kodanike
kasuks. Komisjoni tegevuse kohta leiab veel näiteid võõramaiste
topeltnimede registreerimisega seotud juhtumitest, mille puhul aitas
komisjon tagada ELi kodanike õigust mittediskrimineerivale kohtlemisele ja
kõrvaldada takistusi kodanike vaba liikumise teelt. Pärast komisjoni 2010.
aasta meetmeid muutis Rootsi 2012. aastal oma õigusakte, võimaldades Rootsi
kodanikel registreerida võõramaiseid topeltperekonnanimesid. Lisaks algatas
komisjon kohtumenetluse Belgia vastu, et jõustada sama õigus Belgias sündinud
laste jaoks, kelle üks vanem on belglane ja teine mõnest muust liikmesriigist. 2.3.4. Tulevased prioriteedid Pärast ülevõtmise tagamiseks võetud meetmeid keskendub
komisjon ELi vaba liikumise eeskirjade kohapealsele kohaldamisele. Komisjon
viib läbi kaks uuringut direktiivi 2004/38/EÜ kohaldamise kohta. 2012. aasta
lõpus käivitatud esimeses uuringus vaadeldakse seda, kuidas elamisõigust
tõendavate dokumentide väljaandmisega seonduvad formaalsused ja menetlused.
mõjutavad liikmesriikides vaba liikumise ja elamise õigust. 2013. aasta alguses
käivitatud teises uuringus hinnatakse ELi kodanike olukorda ja nende liikuvuse
mõju kohalikul tasandil. Tulemusi kasutatakse edasistes meetmetes,
millest anti teada 2013. aasta aruandes ELi kodakondsuse kohta, näiteks
formaalsuste lihtsustamine ELi kodanike jaoks ning isikute vaba liikumise tõhusam
haldamine kohalikul tasandil. Lisaks on komisjoni prioriteediks isikute vaba
liikumist käsitlevate ELi eeskirjade jõustamine. Pärast jõustamist ja vaba
liikumise poliitika mõju üldist hindamist koostatakse nende eeskirjade
kohaldamist käsitlev aruanne. Jätkuvalt kutsub komisjon liikmesriike jagama
teavet ja head tava, sealhulgas vaba liikumisega seonduvate rikkumiste ja
pettuste vastu võitlemise kohta. 2.4. Valimisõigus ELi kodanikule, kes elab muus liikmesriigis
kui see, mille kodanik ta on, on tagatud õigus osaleda (hääletaja ja
kandidaadina) elukohaliikmesriigis kohalikel ja Euroopa Parlamendi valimistel
selle riigi kodanikega võrdsetel tingimustel. Aruandeperioodil vastas komisjon ligikaudu 100
järelepärimisele, 50 Euroopa Parlamendi küsimusele ja 9 petitsioonile ELi
kodanike valimisõiguse kohta. Viiel juhul jätkas komisjon liikmesriikidega
dialoogi direktiivi 94/80/EÜ (ELi kodanike õigus osaleda kohalikel valimistel)
ülevõtmist käsitlevates küsimustes ja kümnel juhul direktiivi 93/109/EÜ (ELi
kodanike õigus osaleda Euroopa Parlamendi valimistel) ülevõtmist käsitlevates
küsimustes. Selle tulemusena on liikmesriigid muutnud oma õigusakte või
kavatsevad seda teha, et tagada kooskõla ELi õigusega[21]. Komisjon on jõudnud
hindamisega lõppetappi ning jälgib hoolega võetud kohustuste täitmist ja
riikide õigusaktide täielikku kooskõla ELi õigusega. Lisaks on komisjon võtnud ühendust
üheteistkümne liikmesriigiga, kes ei lubanud kodakondsuseta ELi kodanikel
asutada erakondasid või nende liikmeks astuda, mis on vastuolus Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikliga 22.
Kahel juhul olukord lahenes: ühel juhul võeti vastu ELi
õigusega kooskõlas olev riiklik õigusakt ja teisel juhul teatati õigusakti
muutmisest. Ülejäänud seitsme liikmesriigi suhtes võeti meetmeid[22]. 9. märtsi 2012. aasta aruandes kohalike
valimiste kohta[23] hindas komisjon ELi kodanike valimisõiguste rakendamist kohalikul
tasandil ja tegi liikmesriikidele ettepaneku võtta sihtotstarbelisi meetmeid
kodanike osalemise stimuleerimiseks ja suurendamiseks. 12. märtsil 2013.
aastal esitas komisjon teatise „Ettevalmistused 2014. aasta Euroopa
Parlamendi valimisteks: valimiste veelgi demokraatlikum ja tõhusam korraldus”
ja soovituse „Euroopa Parlamendi valimiste demokraatlikuma ja tõhusama
läbiviimise kohta,” et veelgi tugevdada Euroopa Parlamendi valimiste
Euroopa mõõdet. Lisaks tõhususe suurendamisele ja halduskoormuse vähendamisele
parandatakse soovitusega ka direktiiviga 93/109/EÜ sätestatud topelthääletamise
ärahoidmise mehhanismide toimimist. Nõukogu võttis 20. detsembril 2012. aastal
vastu direktiivi 2013/1/EL,[24]
mis lihtsustab ELi kodanikul kandideerida 2014. aasta Euroopa Parlamendi
valimistel, sest kodanik peab esitama vaid isikut tõendava dokumendi ja
valimistel osalemise tingimuste täitmist kinnitava deklaratsiooni. Nagu juba teatatud 2010. aasta aruandes ELi
kodakondsuse kohta, käivitas komisjon arutelu nende liikmesriikidega, kes
jätavad oma kodanikud ilma õigusest osaleda riiklikel valimistel, kui kodanikud
kasutavad vaba liikumise ja elamise õigust ning lahkuvad oma päritoluriigist
(valimisõigusest ilmajätmine). Euroopa Parlament korraldas ühiskuulamise raames
ELi kodakondsust käsitleva arutelu 19. veebruaril 2013. Komisjon annab
konkreetsetest meetmetest teada 2013. aasta aruandes ELi kodakondsuse kohta. 2.5. Konsulaarkaitse ELi kodanikel, kes
reisivad või elavad ELi-välises riigis, kus nende liikmesriigil ei ole
esindust, on samasugune õigus ükskõik millise ELi liikmesriigi diplomaatiliste
ja konsulaarasutuste kaitsele kui selle liikmesriigi kodanikel. ELi kodakondsust
käsitleva 2010. aasta aruande järelmeetmena esitas komisjon 23. märtsil 2011.
aastal teatise „ELi kodanike konsulaarkaitse kolmandates riikides: Praegune
olukord ja edasine tegevus[25]”
ning käivitas temaatilise veebisaidi[26].
14. detsembril 2011
võttis komisjon vastu direktiivi ettepaneku ELi kodanike konsulaarkaitse
kohta välismaal. Ettepanekuga kehtestatakse selged ja õiguslikult siduvad
eeskirjad liikmesriikide konsulaarasutuste vaheliseks koostööks ja
kooskõlastamiseks selle tagamiseks, et oma riigi esinduseta ELi kodanikud
saaksid mittediskrimineeriva juurdepääsu kolmandas riigis esindatud teiste
liikmesriikide diplomaatiliste või konsulaaresinduste pakutavale kaitsele. 2.6. Õigus pöörduda petitsiooniga
Euroopa Parlamendi poole ELi kodanikul on
õigus pöörduda petitsiooniga Euroopa Parlamendi poole teda otse mõjutavates
Liitu käsitlevates küsimustes. 2012. aastal sai Euroopa Parlamendi
petitsioonikomisjon 1964 esildist; 2011. aastal saadi 2091 esildist ja 2010.
aastal 1746. Ajavahemikul jaanuar
– september 2012 tunnistati 1400 registreeritud petitsioonist vastuvõetavaks 1010
petitsiooni (72%), 2011. aastal 998 petitsiooni (71%) ja 2010. aastal 989
petitsiooni (60%). Vastuvõetavaks tunnistatud petitsioonid saadeti edasi
institutsioonile või asutusele või nende käsitlemine lõpetati vastuse
saatmisega otse petitsiooni esitajale. Nagu varasematel
aastatelgi, esitati 2012. aastal kõige rohkem kaebusi põhiõiguste/õiguse,
keskkonna ja siseturu teemadel. 2.7. Õigus esitada kaebus Euroopa
Ombudsmanile ELi kodanikel on
õigus esitada kaebus Euroopa Ombudsmanile liidu institutsioonide, organite või
asutuste tegevuses esineva haldusliku omavoli juhtude kohta, välja arvatud
juhul, kui tegemist on Euroopa Kohtuga, kui see tegutseb õigusemõistjana. Aruandeperioodil
registreeris ombudsman ligikaudu 2500 kaebust aastas. Tema pädevusse
mittekuuluvate kaebuste arv on vähenenud: 2010. aastal registreeriti selliseid
kaebusi 1983, 2011. aastal 1846 ja 2012. aastal 1720. Selline vähenemine
saavutati tänu ombudsmani interaktiivsele juhisele, mis suunab kaebused otse
pädevale asutusele. 2012. aastal kasutas neid juhiseid nõu saamiseks 19 281
kodanikku. Kaebuste põhjal
algatatud uurimiste arv suurenes 323 uurimiselt 2010. aastal 450 uurimiseni 2012.
aastal. See suurenemine on tingitud ombudsmani tõhusamast tegutsemisest
võimalike kaebuste esitajatega suhtlemisel. Kõige rohkem
tegeleti ELi halduse läbipaistmatuse teemaga. 2012. aastal moodustasid
läbipaistvusega seotud uurimised juhtumite koguarvust 21,5%, 2010. aastal 33% ja
2011. aastal 25%. Kõigist 2012. aastal lõpetatud uurimistest (80 juhtumit)
saavutas ombudsman positiivse lahenduse 20% juhtudel. 2.8. Euroopa kodanikualgatus Euroopa kodanikualgatus võimaldab kutsuda
komisjoni üles tegema õigusakti ettepanekut valdkondades, milles tal on selleks
pädevus, kui ettepanekul on miljoni kodaniku toetus. Määruses (EL) nr 211/2011,
mida kohaldatakse alates 1. aprillist 2012, nähakse ette eeskirjad ja
menetlused sellise algatuse tegemiseks. Ajavahemikul aprill 2012 – veebruar 2013 sai
komisjon 27 taotlust kavandatud algatuste registreerimiseks. Algatuste teemad
varieeruvad alates tingimusteta baassissetuleku tagamisest ja kõigile
kõrgetasemelise hariduse tagamisest ning lõpetades massiteabevahendite
mitmekesisuse ja hääletamisõigustega. Esimene algatus on selle korraldajate
sõnul saanud vajaliku toetuse,[27]
kuid komisjon ei ole seda veel ametlikult esitanud. 2011. aastal moodustas komisjon liikmesriikide
ekspertidest koosneva rühma, et vahetada seisukohti, oskusteavet ja head tava
ülesannete kohta, mida tuleb liikmesriikidel täita kodanikualgatuste
läbiviimiseks. 2.9. Statistilised andmed ELi
kodanike kohta, kes on kasutanud oma õigust liikmesriikides vabalt liikuda ja
elada 1. jaanuari 2012. aasta seisuga elas ligikaudu
13,6 miljonit ELi kodanikku (vähemalt 12 kuud) liikmesriigis, mille kodanikud
nad ei ole. Kuid veel rohkem ELi kodanikke kasutab oma õigust liikmesriikides
vabalt liikuda ja elada. 2011. aastal tehti ELis üle 180 miljoni erareisi ja
peaaegu 30 miljonit ärireisi. 3. Suundumused kodakondsuse
alusel diskrimineerimise keelu põhimõtte valdkonnas Euroopa Liidu
toimimise lepingu artikli 18 ja põhiõiguste harta artikli 21 lõike 2 kohaselt
on kodakondsuse alusel diskrimineerimine aluslepingute reguleerimisalas
keelatud, ilma et eelöeldu piiraks aluslepingutes sisalduvate erisätete
kohaldamist. Kuna osutatud
põhimõtet kohaldatakse ELi õiguse reguleerimisalasse kuuluvas mis tahes
küsimuses, on sellest põhimõttest kinnipidamine tähtis, et komisjon saaks
tagada ELi õiguse nõuetekohase kohaldamise eri poliitikavaldkondades (vt
allpool esitatud näited aruandeperioodi kohta). Kuue liikmesriigi
(Austria, Belgia, Prantsusmaa, Saksamaa, Kreeka ja Luksemburg) suhtes võetud
terves reas meetmetes vaidlustas komisjon riiklikud sätted, mille kohaselt
tohivad notari ametit pidada vaid asjaomase liikmesriigi enda kodanikud.
24. mai 2011. aasta otsustes leidis Euroopa Kohus, et sellised sätted on
kodakondsuse alusel diskrimineerivad ning seega aluslepinguga vastuolus[28]. Veel üks näide
täitmismeetme kohta on pärit 2011. aastast, kui komisjon algatas kohtumenetluse
Austria vastu siseriikliku eeskirja pärast, mille kohaselt said ühistranspordis
soodushinnaga sõita vaid need üliõpilased, kelle vanematele maksti Austria
peretoetust. 4. oktoobri 2012. aasta otsuses toetas kohus komisjoni seisukohta,
mille kohaselt on mujal ELi riigis õppival üliõpilasel õigus saada kohalike
üliõpilastega samasuguseid soodustusi[29]. Komisjon võttis 2012.
aastal meetmeid seoses probleemidega, millega seisid silmitsi Maltal elavad
muude ELi liikmesriikide kodanikud, sest neile ei võimaldatud soodsaid vee-
ja elektritariife samadel tingimustel kui Malta kodanikele. Samuti võttis komisjon sihtotstarbelisi
poliitikameetmeid seoses eriprobleemidega, mis olid seotud kodakondsuse alusel
diskrimineerimisega. Sidusrühmadelt
saadud kaebustes ja õigusselguse taotlustes käsileti küsitavaid
kodakondsuspiiranguid, mille mõned liikmesriigid on kehtestatud sporditegevuses
ja/või spordivõistlustel osalemiseks. Osutatud probleemidega tegelemiseks
võttis komisjon 2011. aasta jaanuaris vastu teatise[30]
Euroopa mõõtme arendamise kohta spordis, millega antakse liikmesriikidele
suuniseid selle kohta, kuidas tagada sporditegevuses ja/või
spordivõistlustel osalemiseks selline tava, mis ei oleks diskrimineeriv
kodakondsuse alusel. 2011. aasta
detsembris andis komisjon liikmesriikidele suuniseid selle tagamiseks, et piiriülese
pärandimaksu eeskirjad ei oleks diskrimineerivad kodakondsuse alusel[31]. Sellele
järgnesid horisontaalmeetmed, et tegelda ELi aluslepingutega vastuolus olevate
riiklike pärandimaksu eeskirjadega. Komisjon käivitas 2012.
aasta lõpus uuringu põhjaliku hinnangu saamiseks otseseid maksusid käsitlevate
riiklike õigusaktide kohta, et teha kindlaks, kas need seavad teise
liikmesriiki elama või tööle asuvad inimesed ebaõiglaselt halvemasse olukorda. See algatus oli järg 2010. aasta algatusele vaadata
läbi liikmesriikide otseseid maksusid käsitlevad õigusaktid, tagamaks, et
nendega ei diskrimineeritaks piiriüleseid töötajaid. Nende
tulemuste põhjal võtab komisjon asjakohaseid meetmeid ja kasutab sama
lähenemisviisi ka 2012. aasta uuringu puhul. 2012. aasta mais andis komisjon liikmesriikidele suuniseid[32] sõiduautode ja mootorrataste suhtes kohaldatava
mittediskrimineeriva teemaksukleebise süsteemi kohta. Teenuste
direktiivi (direktiiv 2006/123/EÜ) parema rakendamise kaudu majanduskasvu
suurendamiseks tehtud jõupingutuste raames teatas[33] komisjon 2012. aasta juunis
meetmetest, millega tagada teenusesaajate kodakondsuse või elukoha
alusel mittediskrimineerimise põhimõtte nõuetekohane jõustamine, ning andis
liikmesriikidele suuniseid selle põhimõtte rakendamise kohta[34]. Tunnistades seda,
et juurdepääs maksekontodele ja muudele pangateenustele on tähtis
kodanike osalemiseks majandus- ja sotsiaalelus ja nagu on ette nähtud 2012.
aasta oktoobri teises
ühtse turu meetmepaketis,[35]
võtab komisjon käesoleva aruande vastuvõtmise päeval vastu ka algatuse, mille
eesmärk on saada muu hulgas võitu maksekontode ja pangateenustega seotud
diskrimineerimisest kodakondsuse alusel[36].
2012. aasta lõpus käivitas komisjon uuringu,[37] et hinnata kodakondsuse alusel
mittediskrimineerimise põhimõtte rakendamist kõrgharidusele, sealhulgas
rahalisele toetusele juurdepääsu käsitlevates liikmesriikide õigusaktides. 26. aprillil 2013
tegi komisjon ettepaneku direktiivi kohta, millega lihtsustatakse tööjõu
vaba liikumise õiguse tõhusat kasutamist ELis[38]
ning mille eesmärk on muu hulgas liikuva ELi tööjõu kodakondsuse alusel
diskrimineerimise ärahoidmine. 4. Kokkuvõte Aruandes käsitletakse ELi kodakondsuse
valdkonna peamisi suundumusi ja meetmeid alates 2011. aastast. Aruanne täiendab
2013. aasta aruannet ELi kodakondsuse kohta ning esitatakse koos sellega. [1] Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 18 ja 24
integreeriti Lissaboni lepinguga Euroopa Liidu toimimise lepingu teise ossa
„Mittediskrimineerimine ja liidu kodakondsus”. [2] Nõukogu direktiiv 2000/43/EÜ, millega rakendatakse
võrdse kohtlemise põhimõte sõltumata isikute rassilisest või etnilisest
päritolust. [3] Nõukogu direktiiv 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse
üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel. [4] Direktiiv 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete
võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse
küsimustes. [5] KOM(2011) 160 - http://ec.europa.eu/justice/fundamental-rights/files/annual_report_2010_en.pdf.
[6] COM(2012) 169 - http://ec.europa.eu/justice/fundamental-rights/files/charter-brochure-report_en.pdf. [7] COM(2013) 271 - http://ec.europa.eu/justice/fundamental-rights/files/charter_report_2012_en.pdf. [8] Nt vt kohtuasi C-184/99 Grzelczyk. [9] Kohtuasi C-34/09 Ruiz Zambrano. [10] Kohtuasi C-256/11 Derec ja teised. [11] Liidetud kohtuasjad C-356/11 ja C 357/11, O, S. [12] Vt nt kohtuasi C‑369/90 Micheletti ja teised. [13] Kohtuasi C-135/08. [14] ELT L 158, lk 77. [15] AT, BE, DE, CY, CZ, ES, IT, LT, MT, PL, SE, UK. (http://europa.eu/rapid/press-release_IP-11-981_en.htm?locale=en). [16] CZ, LT
(http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-75_en.htm?locale=en), UK
(http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-417_en.htm?locale=en) AT, DE ja SE
(http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-646_en.htm?locale=en) ja BE (http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-13-122_en.htm).
[17] MT muutis oma õigusakte. ES, IT, PL ja SE on lubanud seda teha 2013.
aasta kevadeks. [18] Vt samuti aruanne põhiõiguste harta rakendamise kohta, COM(2013) 271. [19] http://ec.europa.eu/youreurope/index.htm. [20] http://ec.europa.eu/justice/citizen/files/guide_free_movement_en.pdf. [21] CY, PL ja RO võtsid vastu uued õigusaktid; CZ, SI ja SK on andnud teada õigusaktide kavandatavast muutmisest 2014.
aasta Euroopa Parlamendi valimiste ajaks. EE ja LV on andnud rahuldavaid selgitusi; BG, HU, LT ja MT võtsid
hiljuti vastu õigusaktid, mis on praegu läbivaatamisel. [22] CZ, ES, GR, LT, LV, PL ja SK. [23] Aruanne direktiivi 94/80/EÜ (millega sätestatakse üksikasjalik kord,
mille alusel liikmesriigis elavad, kuid selle riigi kodakondsuseta liidu
kodanikud saavad kasutada õigust hääletada ja kandideerida liikmesriigi
kohalikel valimistel) kohaldamise kohta, COM(2012) 99. [24] Nõukogu direktiiv 2013/1/EL, millega muudetakse direktiivi 93/109/EÜ
seoses üksikasjaliku korraga, mille alusel liikmesriigis elavad, kuid selle
riigi kodakondsuseta liidu kodanikud saavad kasutada õigust kandideerida
Euroopa Parlamendi valimistel (ELT L 26, lk 28). [25] KOM (2011) 149. [26] http://ec.europa.eu/consularprotection. [27] http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-107_en.htm. [28] Kohtuasjad C-53/08, C-47/08, C-50/08, C-54/08, C-61/08 ja C-51/08. [29] Kohtuasi C-75/11. [30] SEK(2011) 66/2. [31] KOM (2011) 864. [32] COM (2012) 199. [33] COM (2012) 261. [34] Talituste töödokument (2012) 146. [35] COM (2012) 573. [36] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi ettepanek, mis
käsitleb maksekontodega seotud tasude võrreldavust, pangakontode üleviimist
ühest pangast teise ja põhimaksekontole juurdepääsetavust, COM (2013)266. [37] „ELi kodanike ja nende pereliikmete vaba liikumist
käsitlevate ELi eeskirjade hindamine ja nende rakendamine tegelikkuses”. [38] Ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviks
meetmete kohta, mis lihtsustavad töötajate vaba liikumise kontekstis
töötajatele antud õiguste kasutamist, COM(2013) 236.