KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Ettevõtete kaitsmine eksitavate turundusvõtete vastu ja tõhusa jõustamise tagamine Eksitavat ja võrdlevat reklaami käsitleva direktiivi 2006/114/EÜ läbivaatamine /* COM/2012/0702 final */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE,
NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Ettevõtete kaitsmine eksitavate
turundusvõtete vastu ja tõhusa jõustamise tagamine
Eksitavat ja võrdlevat reklaami käsitleva direktiivi 2006/114/EÜ läbivaatamine 1. Sissejuhatus ELi ühtne turg on tema majanduskasvu mootor
ning võimaldab tarbijatele pakkude suuremat valikut ja soodsamaid hindu.
Strateegia „Euroopa 2020”[1]
eesmärk on aidata Euroopal ja Euroopa ettevõtetel kriisist tugevamana välja
tulla ja luua uusi töökohti. Sellest eesmärgist lähtub kogu ELi poliitika. Reklaam on ettevõtete äristrateegia oluline
koostisosa, mis avaldab neile tugevat majanduslikku mõju. Reklaam aitab
kaupmeestel oma kaupu ja teenuseid välja pakkuda ning kujutab endast olulist
äriedu tegurit. Reklaam võib ka suurendada konkurentsi, andes tarbijatele
paremat teavet ja võimaldades tooteid omavahel võrrelda. Ühtsel turul saavad
ettevõtted edastada oma reklaami mis tahes Euroopa osas asuvatele tarbijatele. Ärisuhetes ootavad kliendid ja konkurendid, et
ettevõtted edastaksid reklaamimisel tõeseid väiteid ja tegutseksid vastavalt
ametialase hoolikuse nõuetele. Väikeettevõtted on Euroopa majanduse alustala,[2] kuid just neile võivad
eksitavad turundusvõtted mõjuda eriti raskelt, kuna neil puuduvad vahendid enda
kaitsmiseks. Neile on vaja selget ja tõhusat raamistiku koos ausa konkurentsi
ja tõhusate jõustamisvahenditega. ELi ettevõtetevahelise reklaami eeskirjade
eesmärk on tagada, et ettevõtted kasutaksid tõeseid reklaami- ja
turundussõnumeid. Sel viisil loodaks ettevõtetevahelise turunduse
õigusraamistik, mis jätaks ettevõtetele märkimisväärse lepinguvabaduse.
Eelkõige nähakse eksitava ja võrdleva reklaami direktiiviga[3] ette kogu ELi ettevõtjate ühtne
minimaalne kaitse eksitava ja võrdleva reklaami vastu ning reguleeritakse
võrdleva reklaami kasutamist. Veebireklaami maht aina kasvab ja koos sellega
muutuvad reklaami- ja turundusvõtted. See aga võib mõjutada tuhandeid
ettevõtteid kogu maailmas. Eksitavad turundusvõtted, mida kasutavad näiteks
eksitavate ärikataloogide väljaandjad,[4]
põhjustavad ettevõtetele, eriti väikeettevõtetele märkimisväärset kahju.
Seetõttu teatas komisjon Euroopa väikeettevõtlusalgatuse „Small Business Act”
läbivaatamisel[5]
oma kavatsusest sellekohaste eeskirjade toimimist analüüsida. Üldisemalt võttes tekitavad eksitavad
turundusvõtted turutõrkeid, kuna kahjustavad ettevõtete võimet teha teadlikke
ning seega tõhusaid valikuid. Kui moonutatakse ettevõtete majanduslike otsuste
tegemist, tekivad ka konkurentsimoonutused. See tuleneb kas sellest, et
ebaausalt tegutsev ettevõte võidab ausalt tegutsevatelt konkurentidelt
ärikliente, või sellest, et asjaomastel ettevõtetel tuleb maksta tasu kasutute
teenuste eest. Lisaks avaldavad eksitavad turundusvõtted kaudset mõju
tarbijatele, kuna tõuseb nende tarbitavate toodete ja teenuste hind. Käesolevas teatises antakse ülevaade eksitava
ja võrdleva reklaami direktiivi senisest rakendamisest liikmesriikides,
osutatakse direktiivi kohaldamisel esinevatele probleemidele ja visandatakse
selle edasise läbivaatamise kava. 2. Direktiiv ja selle rakendamine
liikmesriikides 2.1. Ettevõtetevahelistes suhetes
reklaami kasutamise ELi eeskirjade areng ja reguleerimisala Eksitava ja võrdleva reklaami direktiiv on
horisontaalne õigusakt, mida kohaldatakse kogu ettevõtetevahelise reklaami
suhtes. Reklaam on selles määratletud väga üldisena ja tähendab mis tahes
sõnumit või teavet, et edendada kaupade ja teenuste müüki. Reklaami vormi ei
ole sätestatud. Seega hõlmab mõiste tavapärast reklaami ja muud liiki
turundusvõtteid. Direktiiviga kehtestatakse seoses ELi ettevõtjate vaheliste
tehingutega eksitava reklaami suhtes kohaldatav õiguslikult nõutav minimaalne
kaitse, kuid liikmesriikidele on jäetud õigus näha ette tugevam kaitse. Direktiiviga on kehtestatud ka võrdleva
reklaami ühtsed eeskirjad,[6]
milles nähakse ette tingimused, mille kohaselt hinnatakse sellise reklaami
lubatavust[7].
Eesmärk on tagada, et võrdlev reklaam käsitleks samaväärseid kaupu ja
teenuseid, oleks objektiivne, ei solvaks või halvustaks konkurentide kaubamärke
ega tekitaks ettevõtjate seas segadust. ELi tegevus selles valdkonnas algas 1984.
aastal, kui võeti vastu esimene eksitava reklaami direktiiv[8] tarbijate ja ettevõtjate
kaitsmiseks. Laiemast ebaausa konkurentsi ja ebaausate kaubandustavade
õigusvaldkonnast hõlmas direktiiv esialgu vaid reklaami. Kuid paljud
liikmesriigid olid juba kehtestanud eksitavat reklaami käsitlevad õigusaktid,
mistõttu direktiiv avaldas nende riikide õigussüsteemile vaid vähest mõju. Eeskirju
muudeti 1997. aastal, et hõlmata täielikult ühtlustatud sätted võrdleva
reklaami kohta,[9]
võttes arvesse, et liikmesriikide võrdlevat reklaami käsitlevate sätete vahel
oli suuri erinevusi,[10]
mis takistas kaupade ja teenuste vaba liikumist ning põhjustas
konkurentsimoonutusi. 2005. aasta ebaausate kaubandustavade
direktiiviga[11]
loodi eraldi igakülgne õigusraamistik, millega kaitstakse tarbijaid äritehingu
eelselt, selle ajal ja selle järgselt mis tahes ebaausate kaubandusvõtete eest,
mida kohaldatakse tarbijate huve kahjustada võiva mis tahes reklaami suhtes,
olenemata sellest, kas see mõjutab konkurendi huve. Ebaausate kaubandustavade
direktiiviga kärbiti eksitava ja võrdleva reklaami direktiivi reguleerimisala,
hõlmates sellega ainult ettevõtetele suunatud reklaami. Võrdleva reklaami
sätteid kohaldatakse siiski endiselt ka ettevõtja ja tarbija vaheliste
tehingute suhtes, sest neis on sätestatud üldised kriteeriumid, mille alusel
saab hinnata võrdleva reklaami seaduslikkust. Esialgne eksitava ja võrdleva reklaami
direktiiv ja selle muudatused konsolideeriti 2006. aastal uueks
direktiiviks[12].
2.2. Ülevaade direktiivi
rakendamisest liikmesriikides Liikmesriigid võtsid eksitava ja võrdleva
reklaami direktiivi üle erinevate õigusaktidega, näiteks äriseadustiku,
tarbijakaitset käsitlevate üldiste õigusaktide ja turundusseadusega. Kuigi
võrdleva reklaami täielikult ühtlustatud eeskirjad on üle võetud ühetaoliselt,
nähtub komisjoni kogutud kõikide liikmesriikide õigussüsteemi käsitlevast
teabest, et eeskirjad, mis on ulatuslikumad kui kogu ELis eksitava
reklaami eest minimaalset kaitset pakkuvad eeskirjad, on väga mitmekesised.
Mõned liikmesriigid on otsustanud minna
kaugemale eksitava ja võrdleva reklaami õiguslikult siduvatest miinimumnõuetest
ja laiendanud ebaausate kaubandustavade direktiiviga pakutava kaitset kas osale
või kõigile ettevõtetevahelistele suhetele. Nii näiteks kohaldatakse Austrias,
Taanis, Saksamaal, Prantsusmaal, Itaalias ja Rootsis õigusakte, millega
kaitstakse tarbijaid ebaausate kaubandusvõtete eest, osaliselt või täielikult
ka ettevõtteid mõjutavate turundusvõtete suhtes. Teistes liikmesriikides aga
rõhutatakse lepinguvabadust ja eeldatakse, et ettevõtetevaheliste tehingute
puhul rakendatakse rangemaid ametialase hoolikuse nõudeid. Neis riikides ei
peeta vajalikuks pakkuda ettevõtetele ja tarbijatele samaväärset kaitset.
Näiteks ettevõtete reklaami käsitlevate Tšehhi, Poola ja Ühendkuningriigi
õigusaktidega pakutakse vaid ELi õigusaktides ettenähtud minimaalset kaitset.
Üldiselt on liikmesriigid direktiivi ülevõtmiseks valinud erinevaid viise[13]. Seega on Euroopa ettevõtetele pakutav
kaitse erinev ja seepärast ei ole ettevõtetel selgust, millised on nende
õigused ja kohustused piiriülestes olukordades. Pilti ähmastavad veelgi
erinevused tarbijate ja ettevõtete kaitse süsteemide vahel. Eksitava ja
võrdleva reklaami direktiivis on esitatud vaid üsna tagasihoidlikke nõudeid jõustamissüsteemidele.
Üldiselt peavad liikmesriigid tagama, et eksitava reklaami vastu võitlemiseks
saaks kasutada asjakohaseid ja tõhusaid meetmeid, ning tagama võrdlevat
reklaami käsitlevate sätete täitmise. Nii näiteks tuleb tagada võimalus võtta
õiguslikke meetmeid nõuetele mittevastava reklaami vastu. Selleks peab kohtutel
olema õigus kohustada sellist reklaamimist lõpetama või selline reklaam keelata
ning õigus nõuda reklaamijalt tõendeid reklaamis esitatud faktide
tõelevastavuse kohta[14].
Praegu toimub käesoleva direktiivi jõustamine liikmesriikide erinevate
süsteemide raames. Põhilised erinevused seisnevad eeskirjade avaliku
jõustamise võimalustes. Mõnes liikmesriigis saavad meetmeid petturitest
ettevõtjate vastu võtta ametiasutused, kuid teistes liikmesriikides on hagi
esitamise õigus ainult ohvritel. Sellised erinevused mõjutavad pakutava kaitse
taset eelkõige piiriülese reklaami puhul. Riigiasutused
saavad eksitavaid turundusvõtteid kasutavate ettevõtete suhtes võtta
jõustamismeetmeid Bulgaarias, Prantsusmaal, Itaalias, Lätis, Leedus, Rumeenias
ja Ühendkuningriigis[15].
Teistes
liikmesriikides on kohtusse kaebamise õigus ainult kahju kannatanud ettevõtetel
või teatavatel organisatsioonidel. Näiteks Austrias ja Saksamaal on olemas
erasektori isereguleerivate organisatsioonide süsteem, kuhu kuuluvad
organisatsioonid saavad ettevõtjaid kohtusse kaevata. Jõustamine põhineb tsiviilõiguslikel
meetmetel. Sanktsioonide hulka kuuluvad näiteks eksitava ja võrdleva
reklaamimise kohtulik kõrvaldamine või keelustamine ja kahjude hüvitamine.
Poolas, Tšehhis ja Iirimaal on kahju kannatanud ettevõttel võimalik taotleda
kohtult kaitsemeetmete võtmist. Ametiasutused sekkuvad ainult juhul, kui ebaaus
võte kujutab endast kuritegu kriminaalõiguse kohaselt[16]. Lisaks sellele on
eksitava ja võrdleva reklaami kohta olemas mahukas Euroopa Kohtu praktika[17]. Alates 1984. aastast, kui
võeti vastu esimene eksitava reklaami direktiiv, on Euroopa Kohus esitanud
mitmeid olulisi täpsustusi. Neist tähtsaim on see, et kohus töötas välja
keskmise tarbija mõiste. See mõiste kodifitseeriti hiljem, 2005. aastal,
ebaausate kaubandustavade direktiivis, millega praegu reguleeritakse reklaami
ettevõtte ja tarbija vaheliste suhetes. Lisaks vaatas
kohus mitmel korral läbi võrdleva reklaami lubatavuse tingimused. Seda oli vaja
põhjusel, et võrdlev reklaam oli paljudes liikmesriikides uus turundusviis,
mille piirid tuli kindlaks määrata. Näiteks on kohus sõnastanud üldise
hinnataseme võrdluse tingimuse[18]
ja esitanud kaitstud päritolunimetusega toodete võrdlemist käsitlevate sätete
tõlgenduse[19]. 3. Avaliku arutelu ja ilmnenud probleemid Selleks et koguda täpsemat teavet eksitava
turundustava kohta, korraldas komisjon avaliku arutelu ja palus liikmesriikidel
esitada üksikasjalikku teavet küsimustikule vastamise teel[20]. Läbivaatamise käigus on komisjon saanud teavet
mitte ainult direktiivi rakendamise üldise tõhususe ja esinevate probleemide
kohta, vaid ka turundustava kohta üldiselt. Analüüs hõlmas eri liiki
ettevõtjatevahelisi ärilisi teadaandeid, mille eesmärk on kaupade ja teenuste
edendamine[21].
Käesolevas teatises käsitletakse eksitavat
turundustava, sealhulgas eksitavaid turundusvõtteid ja reklaami, mida praeguse
määratluse kohaselt on raske liigitada reklaamiks. Siia kuuluvad näiteks
juhtumid, kus ettevõtja kaubanduslik eesmärk või identiteet on varjatud ja ta
väidab, et teade on mõeldud lihtsalt andemete ajakohastamiseks või on tegemist
ametiasutuse teatega. Avalik arutelu, mis pälvis elavat tähelepanu,
toimus 21. oktoobrist kuni 16. detsembrini 2011 ja tõi 280 vastust. Arutelu
kujunes küllaltki esinduslikuks, pidades silmas vastajate geograafilist
päritolu[22]
ning nende laadi. Vastuse esitas 16 üle-Euroopalist organisatsiooni, 10
liikmesriigi ametiasutust, 41 ettevõtjate organisatsiooni, 142 äriühingut,
neist 126 VKEd, ja 38 kodanikku[23].
3.1. Eksitava turundustava
levinuimad liigid Enamik sidusrühmi avaldas muret eksitavate,
sageli piiriüleste turundusvõtete suhtes, mida mõnikord nimetatakse ka
massturustuspettuseks[24].
Lisaks levinuimale petuskeemi tüübile, milleks
on ärikataloogide väljaandmine,[25]
osutati ka sellistele eksitavatele võtetele: · eksitavad maksevormid, mis näevad välja nagu
ettevõtja tellitud teenuste eest esitatud arve, kuigi ettevõtja ei ole teenust
tellinud, ning näilikult ametiasutuste, näiteks ametliku registri esitatud
maksetaotlused; · pakkumine laiendada õigusi interneti domeeninimele (näiteks
hankida teise riigi domeeninimi). Sellisel juhul esitab ettevõtja lepingu
sõlmimise nimel massiturustusvõtteid kasutades valeteavet ja avaldab
psühholoogilist survet. Ettevõtja väidab end pakkuvat konkreetset teenust, kuid
tegelikult nõuab ebaõiglast hinda pelgalt domeeninime registreerimise eest,
mida ametlike teenusepakkujate kaudu on ometi võimalik teha palju odavamalt; · pakkumine laiendada kaubamärgi kaitset teistesse riikidesse.
Sellist eksitavat reklaami teevad oma teenuse kohta valeteavet esitavad
ettevõtjad. Tegelikult saavad kaubamärke kaitsta ainult ametlikud
organisatsioonid ja ettevõtja pakub pelgalt loetelu avaldamist kataloogis; · internetipõhine õigusnõustamine, kasutades turundusskeemi, mille puhul
pakutakse teenust üldsusele tasuta kättesaadavate juriidiliste andmebaaside
alusel ja ettevõtja esitab oma teenuse kohta eksitavat teavet. Ettevõtja ei
paku erilist lisaväärtust, kuid nõuab suurt tasu; · eksitav turundus, mis seisneb reklaami esitamises sotsiaalvõrgustikes
ja mille eest nõutakse ebaõiglast hinda (näiteks väga kõrget tasu iga kliki
eest), kuigi teenust pakub tegelikult sotsiaalvõrgustik ise ja selle hind on
palju väiksem. Mõnes liikmesriigis on probleeme
ettevõtjatega, kes esitavad arveid väidetavalt telefonitsi tellitud teenuse
eest, kuigi mingit lepingut pole sõlmitud. Mõned komisjoni korraldatud arutelul osalenud
ettevõtted kaebasid ka eksitavate keskkonnaalaste väidete ja ebaõiglaste
võrdleva reklaami võtete üle[26]
ning osutasid üldisemalt ka teabe vähesusele selliste ettevõtete vaheliste
suhete lepingueelses etapis, kus ühel ettevõttel on oluline turuvõim. Lisaks leidsid sidusrühmad, et oluliseks
probleemiks on ka eksitav turundustava internetikeskkonnas ning et ettevõtetele
suunatud eksitava piiriülese reklaami maht kasvab. Uue suundumusena toodi välja,
et üha rohkem esineb ettevõtetele suunatud internetipõhiseid skeeme. 3.2. Eksitavate kataloogide
väljaandjad 3.2.1. Probleemi ajalugu Euroopa ettevõtetele enim probleeme tekitavate
eksitavate turundusvõtete viljelejate seas valmistavad suurimat muret
eksitavate ärikataloogide väljaandjad. Nad tegutsevad väga ulatuslikult ning
põhjustavad märkimisväärset majanduslikku kahju, kusjuures sellistes skeemides
ei ole midagi uut[27].
Viimastel aastatel on probleem ainult süvenenud interneti ja uute massiturundusvahendite[28] leviku ning väljaandmiskulude
languse tõttu. Kurikuulsaimad massiturundusettevõtjad saadavad teadaolevalt
välja kuni kuus miljonit küsimustikku aastas. Euroopa Parlament on selle probleemi kohta
vastu võtnud kaks resolutsiooni – 16. detsembril 2008[29] ja 9. juunil 2011[30]. Neis kutsuti üles parandama
liikmesriikidevahelist koostööd, vaatama läbi eksitava ja võrdleva reklaami
direktiiv ning parandama ettevõtetele pakutavat kaitset. Skeeme on erinevaid. Kõige sagedamini saadavad
eksitavate ärikataloogide väljaandjad välja ankeete, milles palutakse
ettevõttel näiliselt tasuta ajakohastada oma kataloogiandmeid. Kui sellise
küsimustiku saanud ettevõtja küsimustikule alla kirjutab, öeldakse talle, et ta
on alla kirjutanud lepingule ja peab igal aastal tasuma kindla summa. Katseid
lepingust taganeda tavaliselt kuulda ei võeta ja tihti hakatakse ettevõttelt
väidetavat võlga sisse nõudma võlgu sissenõudvate asutuste kaudu. Eksitavate ärikataloogide väljaandjad on heaks
näiteks ettevõtetele, eelkõige väikeettevõtetele ja sõltumatutele
spetsialistidele (nagu arstid ja torulukksepad) suunatud eksitavate skeemide
probleemist. 3.2.2. Probleemi ulatust kajastavad
andmed Euroopa Parlamendi
2008. aastal tellitud uuringu aruanne hõlmas 16 liikmesriigis esitatud rohkem
kui 13 000 kaebust ja selles oletati, et nimetatud arv on vaid jäämäe tipp[31]. Mitu liikmesriiki[32] on selgelt seisukohal, et
eksitavate ärikataloogide väljaandjad kujutavad endast tõsist probleemi, kuid
vaid vähestel on usaldusväärseid andmeid probleemi tegeliku suuruse kohta.
Belgia ametiasutused said 2008. aastal 460, 2009. aastal 1 165 ja 2010.
aastal 1 258 kaebust. Ühendkuningriigis esitati 2008.–2010. aastal
1 318 kaebust. Tšehhi ametiasutused esitasid ettevõtluse kaitse ühingu
andmed, mille kohaselt langes 2007.–2010. aastal erinevate petuskeemide ohvriks
ligikaudu 2 000 inimest. Ungaris pälvis alles hiljuti märkimisväärset
meediakajastust ulatuslik kataloogiettevõttega seotud pettus. Seevastu mõnes
liikmesriigis nagu Bulgaaria, Küpros, Läti ja Rumeenia sellist probleemi kas ei
esine või sellest ei teatata. Ettevõtted peavad probleemi märkimisväärseks.
Peaaegu pooled avaliku arutelu käigus saadud vastustest esitasid äriühingud,
kes on ise kokku puutunud eksitavate ärikataloogide skeemiga. VKEd ja sõltumatud
spetsialistid on kõige kaitsetumad, kuid probleem mõjutab ka muid ettevõtteid
ja organisatsioone. Konkreetsele äriühingule põhjustatud rahalist kahju on
raske hinnata, kuid hinnanguliselt võib see ulatuda 1 000–5 000
euroni aastas. Paljude väikeettevõtted kogevad ka lakkamatut
psühholoogilist ahistamist. Neid võib mitme aasta jooksul ähvardada
kohtuvaidlus võõras kohtualluvuses koos üha paisuvate „halduskulude” ja võlgade
sissenõudjate pidevate telefonikõnedega, mis ohvrite sõnul on pigem ähvardused.
Mõned vastajad esitasid probleemi ulatust kajastavaid konkreetseid andmeid[33]. 3.2.3. Õigus- ja jõustamismeetmed
eksitavate ärikataloogide väljaandjate suhtes Eksitava ja võrdleva reklaami direktiivi
kohaldatakse ka eksitavate ärikataloogiskeemide suhtes, kuid mõned
täitevasutused esitasid kahtluse, kas kõnealused võtted ikka kujutavad endast
reklaami, sest nendega edendatakse harva kaupu või teenuseid ja nad vaid
matkivad ärisuhteid. Seetõttu on direktiivi kohaldamine ja kohaldamise tõhusus
endiselt probleemne. Mõned skeemid on kaevatud kohtusse, kuid näib, et
tulemused on olnud erinevad. Taanis ja Austrias on sellised siseriiklikud
skeemid peaaegu täielikult likvideeritud tänu äriorganisatsioonide ja politsei
tõhusale koostööle ning sidusale kohtupraktikale. Piiriülesena on probleem aga
endiselt päevakorral. Õigusaktide täitmise tagamiseks on astunud samme ka
Belgia, Hispaania ja Prantsusmaa ametiasutused, kuid ka neis riikides on
probleemiga tegeletud peamiselt siseriiklikult. Austria[34]
(2000. aastal) ja Belgia[35]
(2011. aastal) on kehtestanud konkreetsed eksitavate ärikataloogide
väljaandjate vastased õigusnormid. Austrias õnnestus probleemi märkimisväärselt
vähendada siseriiklikus ulatuses, kuid Austria ettevõtted on endiselt kimpus
teistest liikmesriikidest lähtuvate eksitavate kaubandusvõtetega. Madalmaades
rajati turunduspettuse vastase abi punkt, mis pakub kannatanutele õigusabi. 3.3. Arutelu käigus saadud üldine
tagasiside Sidusrühmad pooldavad selgelt seadusandlike
meetmete võtmist. Avaliku arutelu käigus esitati jõuline üleskutse parandada
väikeettevõtete ja sõltumatute spetsialistide kaitset eksitava kaubandustava
vastu[36].
Lisaks sellele teatas sidusrühmade enamus, et olemasolevad jõustamismenetlused
ei ole tõhusad ja seetõttu ollakse enam-vähem ühel meelel selles, et tuleb
edendada koostööd piiriülese eksitava reklaami juhtumite suhtes. Väikeettevõtted, kaubanduskojad ja
riigiasutused väljendasid sama seisukohta[37].
Sama tugevalt rõhutati, et ettevõtete kaitsmiseks kõige kahjulikumate
eksitavate kaubandusvõtete eest tuleb vastu võtta üleliiduline õigusakt[38]. Arutelu käigus
selgus ka see, et peaaegu ükski liikmesriik ei ole seni võtnud meetmeid
võitluseks piiriülese eksitava reklaamiga. Mitu liikmesriiki on seisukohal, et
selle põhjuseks on struktureeritud koostöö tegemise süsteemi puudumine ning
puudused eksitava ja võrdleva reklaami direktiivis, mis hõlmab ainult
üldkriteeriume eksitavate kommertsteadaannete kindlakstegemiseks[39]. 4. Komisjoni hinnang Võttes arvesse avaliku arutelu käigus ja
liikmesriikide esitatud teavet ning saadud kaebusi, analüüsis komisjon
põhjalikult probleeme kaubandustava valdkonnas ning tegi järgmised järeldused: ·
eksitava ja võrdleva reklaami direktiiv[40] ja selle artiklis 6 sätestatud
iseregulatsiooni süsteemid paistavad moodustavat võrdlemisi ühtse raamistiku,
mis reguleerib suuremat osa ettevõtetevahelise reklaami turust. Mitmes
liikmesriigis on vastu võetud mittekohustuslikud isereguleerivad
reklaamieeskirjad ja -standardid, mis aitavad võrdsustada tingimusi ja toetavad
õiglast konkurentsi, määrates kindlaks hea äritava ja pakkudes alternatiivseid
võimalusi vaidluste lahendamiseks; ·
teatavate ulatuslike eksitavate skeemide püsimine
annab siiski tunnistust sellest, et praegust ELi eeskirjadest ja
iseregulatsioonimehhanismist koosnevat süsteemi tuleb tugevdada, et kõrvaldada
teatavad ilmsed petuskeemid. Sellised võtted kahjustavad kõige enam
väikeettevõtteid, kes on enam-vähem sama kaitsetus olukorras kui tarbijad,
kuigi eeldatakse, et väikeettevõtted suudavad täita sama rangeid ametialase
hoolikuse nõudeid kui suurettevõtted; ·
lisaks tuleks arvesse võtta võrdleva reklaami
eeskirjade tõlgendusi, mis on esitatud Euroopa Kohtu ulatuslikus praktikas. 4.1. Turundustava, mis nõuab
üleliiduliste õigusnormide vastuvõtmist Teatava piiriülese või ühe riigi piires
esineva selgelt eksitava turundustava ulatust ja kestvust ning sellest
põhjustatud rahalist kahju silmas pidades tuleb sellist tava ELi tasandil
käsitleda sihipärasemalt ja tõhusamalt. Esiteks ei ole praeguses direktiivis
esitatud reklaami määratlus piisavalt selge, et kaotada praegusi eksitavaid
turundusvõtteid ja olla tulevikus valmis igaks olukorraks. Direktiivis on
reklaam üsna üldiselt määratletud kui mis tahes vormis teabe esitamine
eesmärgiga edendada kaupade ja teenuste müüki. See määratlus on aga ebatäpne
selles osas, mis puudutab arveks või maksekohustuseks maskeeritud
turundusvõtteid. Sellest tulenevalt on kahju kannatanud ettevõtjail ning
riikide täitevasutustel mõnikord raske käsitada sellist tegevust reklaamina
eksitava ja võrdleva reklaami direktiivi tähenduses, mistõttu nad tavaliselt ei
kasuta seda meetmete õigusliku alusena. Lisaks ei anna eksitava tava
kindlakstegemise kriteeriumid selgelt eksitavate skeemidega võitlemiseks
piisavat õiguskindlust,[41]
kuna need on laiad ja üldised ning jätavad liiga palju ruumi tõlgendustele ja
juhtumhaaval hindamisele. Kui täiendavalt ja konkreetselt ära keelata kahjulik
turundustava, näiteks sõnumi turundusliku eesmärgi varjamine, ja koostada
sellekohane must loetelu, võimaldaks see tugevdada õiguskindlust ja kaitset,
mõjutamata põhjendamatult lepinguvabadust ettevõtjate vahelistes suhetes. Kehtiva direktiiviga ei ole ette nähtud
piiriülese koostöö korda[42]
ja seega puudub liikmesriikide ametiasutustel ametlik alus taotleda teiste
liikmesriikide ametiasutustelt jõustamismeetmete võtmist. Puuduvad ka vahendid
Euroopa ettevõtjaid mõjutava turundustava alase teabe vahetamiseks. Lisaks ei ole mõne liikmesriigi[43] ametiasutustel
jõustamisvolitusi, et takistada sellist tegevust ettevõtjatevahelistes suhetes.
Sellest tulenevalt tuleb piiriülese eksitava võtte ohvritel algatada kulukas
hagimenetlus neile võõras kohtualluvuses. Ka juhul, kui eksitavat turundustava
harrastatakse ulatuslikult ja see põhjustab märkimisväärset rahalist kahju,
saavad ametiasutused sellega võidelda ainult pettust käsitleva
kriminaaluurimise kaudu, mis aga ei ole piisavalt tulemuslik. Sageli on raske
tõestada, et eksitav tava on pettus kriminaalõiguse mõistes, kuna jääb mulje,
et teenust on siiski osutatud. Riikide ametiasutustel puudub vastastikuse
koostöö süsteem ja nad ei saa taotleda jõustamismeetmete võtmist teise
liikmesriigi ametiasutuselt ka juhul, kui eksitav turundustava kahjustab
ettevõtete ühiseid majandushuve. Eesmärk ei ole lahendada kaubandusvaidlusi ja
jõustada konkreetsete ettevõtete õigusi, vaid sekkuda juhtudel, mil tegu on
sellise tõsise turutõrkega, mille puhul tava levib nii laialt, et see kahjustab
Euroopa ettevõtteid. 4.2. Võrdlev reklaam Kuigi võrdleva reklaami laadist tulenevalt
esineb oht, et toodete ja nende hindade võrdlemisel kasutatakse pettust, võib
seda liiki reklaam ka suurendada turu läbipaistvust ja edendada konkurentsi.
Alates võrdleva reklaami direktiivi jõustamisest on tekkinud ulatuslik
kohtupraktika võrdleva reklaami kohta[44].
Komisjon kavatseb selle kohtupraktika alusel
analüüsida võrdleva reklaami määratluse ulatust ning sellise reklaami ja
konkurentide teatavate intellektuaalomandi õiguste vahelist suhet. Suuremat
selgust vajab konkurendi kaubamärgi kasutamine võrdlevas reklaamis ja päritolunimetuseta
toodete võrdlemine päritolunimetusega toodetega, samuti tingimused, mis
võimaldavad seaduslikuks pidada reklaami, kus ettevõtja hõlmab hinnavõrdlusega
ainult teatavate tooterühmade hinna. 5. Edasised sammud Komisjon on analüüsinud eksitava ja võrdleva
reklaami direktiiviga seotud probleeme ning jõudnud järeldusele, et võtta
tuleb õigusmeetmeid, kuna praeguse õigusraamistiku materiaal- ja
menetlusnormides (jõustamisel) esineb puudusi. Seepärast kavatseb komisjon
esitada ettepaneku tugevdada ettevõtete kaitset piiriüleste eksitavate
turundusvõtete vastu. Esitatakse ettepanek muuta eksitava ja võrdleva reklaami
direktiivi ning lisaks tehakse algatus, mis on suunatud jaemüügiahela
ettevõtete vahelise ebaausa kaubandustava vastu. Direktiivi läbivaatamisel peetakse silmas
konkreetseid probleemseid valdkondi. Selle käigus muudetakse selgemaks
käesoleva direktiivi ja ebaausate kaubandustavade direktiivi vahekord. Lisaks
on ettepaneku eesmärk muuta tõhusamaks piiriülest jõustamist, sealhulgas
liikmesriikide pädevate asutuste vahelist koostööd, ning tugevdada peamisi
materiaalõiguse norme. Selline lähenemine vastab ettevõtjate vajadustele ilma
halduskoormust tarbetult suurendamata[45].
Komisjon kavatseb ka tugevdada jõustamist ja luua viivitamata liikmesriikide
täitevasutuste esindajatest koosneva ajutise töörühma. 5.1. Eeskirjade jõustamise kohene
parandamine Kuigi kehtiv ettevõtetevahelise eksitava
turundustava õigusraamistik on mõnevõrra piiratud, kavatseb komisjon parandada
selle sätete jõustamist. Esimese sammuna ning lisaks oma
õigusloometööle kavatseb komisjon kiirendada eksitava ja võrdleva
reklaami direktiivi jõustamist. Selleks uurib komisjon koos
liikmesriikidega, kuidas saab ettevõtete olukorda olemasolevate normide alusel
parandada veel enne uue ettepaneku jõustumist. Selleks et hõlbustada liikmesriikide koostööd,
moodustab komisjon mõne kuu jooksul riiklike täitevasutuste ja muude
oluliste ametiasutuste esindajatest koosneva ajutise töörühma, mille
raames vahetatakse teavet ulatusliku eksitava turundustava kohta ja
parandatakse täitemeetmete koordineerimist. Euroopa Komisjon - moodustab kohe ametiasutuste ad hoc võrgustiku, et parandada eksitava ja võrdleva reklaami direktiivi jõustamist ja soodustada teabevahetust. 5.2. Õigusakti ettepaneku esitamine 5.2.1. Eksitavat turundustava
käsitlevad uued materiaalõiguse normid Lisaks jõustamise ja koostöö parandamisele on
ettevõtetel selgelt vaja uusi materiaalõiguse norme, mis muudaksid õigusliku
seisundi selgemaks ning oleksid suunatud kõige kahjulikuma kogu Euroopat
mõjutava eksitava turundustava vastu. Eelkõige tuleks muuta selgemaks direktiivi
reguleerimisala. Selleks peaks direktiivis olema üldsäte, mis keelab üheselt
mõistetavalt kõik eksitavad turundusvõtted. Eksitava turundustava uus määratlus muudaks selgemaks direktiivi reguleerimisala ja vastaks paremini
ettevõtete kaitsmise eesmärgile, kuna hõlmaks täielikumalt olukordi, kus
turundusvõtted ei vasta reklaami tüüpilistele tunnustele. See kaotaks segaduse
ja seaks jalule õiguskindluse. Teatavate konkreetsete reklaamivõtete (näiteks
keskkonnasäästvust käsitlevad väited[46])
kohta tuleks esitada uued selged määratlused, kuna neid võtteid kasutatakse
eksitavalt[47]. Lisaks kavatseb komisjon tugevdada direktiivi
üldsätetega pakutavat kaitset veel ühe kaitsekihiga – keelatud eksitavate
turundusvõtete musta loeteluga. See suurendaks selgust ka jõustamise
valdkonnas. Seega nähakse tulevikus õigusaktidega ette kaheastmeline
keelusüsteem, mille puhul üldsäte hõlmab kogu eksitavat tava ja konkreetne must
loetelu kõige kahjulikumaid ettevõtetevahelistes suhetes kasutatavaid skeeme. Eelkõige keelatakse musta loeteluga sellised
eksitavad võtted nagu sõnumi kaubandusliku eesmärgi, ettevõtja nime ja sõnumile
vastamise tagajärgi käsitleva olulise teabe varjamine. Lisaks tuleks selgelt
keelata kommertsteadaande maskeerimine arveks või maksekohustuseks. Komisjon
uurib ka liikmesriikides, näiteks Austrias ja Belgias leitud lahendusi, mille
puhul keelatakse konkreetsete sätetega teatavad eksitavad turundusvõtted või
üksnes sellised eksitavad turundusvõtted, mida kasutavad eksitavate
ärikataloogide väljaandjad. Komisjon kavatseb uurida võimalust tugevdada
direktiivi alusel kohaldatavate siseriiklike sätete rikkumise eest ettenähtud karistusi.
Sellise ettepaneku kohaselt tuleb liikmesriikidel tagada, et
ettevõtetevahelistes suhetes eksitavate võtete kasutamise eest ettenähtud
karistused on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad[48]. Komisjon kavatseb ka muuta selgemaks
võrdlevat reklaami käsitlevaid eeskirju, eelkõige eeskirju hindade
võrdlemise ning võrdleva reklaami ja intellektuaalomandi õiguste vahelise suhte
kohta. Euroopa Komisjon kavatseb direktiivi läbi vaadata, et: - muuta selgemaks selle reguleerimisala, esitades selgema eksitava turundustava määratluse; - seada sisse kõige kahjulikumate eksitavate turundusvõtete musta loetelu; - näha ette tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused direktiivi kohaldamiseks kehtestatud siseriiklike sätete rikkumise eest; - vastavalt Euroopa Kohtu praktikale luua selgust võrdleva reklaami teatavates tahkudes. 5.2.2. Jõustamisel tehtava koostöö
uus kord Selleks et ületada probleemid, mis tulenevad
liikmesriikide jõustamissüsteemide erinevustest ja sellest, et kehtiv direktiiv
ei paku tõhusa piiriülese koostöö õiguslikku alust, kavatseb komisjon sisse
seada kõnealuse valdkonna jõustamisalase koostöö korra, mis suurendab kulusid
ainult pisut, kuid võimaldab täitevasutustel tõhusalt tegutseda, juhul kui
piiriülesed probleemid muutuvad süsteemseks, mõjutavad Euroopa ettevõtete
ühiseid huve ning on ilmselt vastuolus ausa kaubanduse eeskirjade ja hea
äritavaga. Seepärast kavatseb komisjon esitada ettevõtete
eksitava turundustava eest kaitsmiseks tehtava jõustamiskoostöö korra. Selleks et anda piiriülestele
jõustamismeetmetele selge õiguslik alus, nähakse õigusakti ettepanekus ette
selgesõnaline kohustus osutada üksteisele abi. Lisaks nähakse ette
konkreetsed sätted, mille alusel tuleb liikmesriikidel määrata asutus,
kellel on ex officio jõustamispädevus eksitava ja
võrdleva reklaami direktiivi nõuetekohase ja tõhusa rakendamise tagamiseks.
Seega võivad liikmesriigid anda olemasolevatele tarbijakaitse- või
konkurentsiasutustele[49]
täiendavaid volitusi ega pea asutama uut haldusasutust. Veebipõhise taotluste
edastamise rakendusega saaks koostööd teha kiiresti, turvaliselt ja säästlikult
ilma liikmesriikide koormust ja kulusid suurendamata. Selleks saaks kasutada
olemasolevat siseturu infosüsteemi IMI. Ning selleks et Euroopa ettevõtteid ei
häiritaks väljastpoolt Euroopat lähtuvate eksitavate turundusvõtetega, soovib
komisjon tugevdada rahvusvahelist koostööd[50]. Õigusakti läbivaatamise käigus kavatseb Euroopa Komisjon: - luua koostöökorra (jõustamisvõrgustiku), mille raames riikide täitevasutused, kelle ülesanne on jõustada ettevõtete kaitsmiseks vastu võetud õigusakte, teevad koostööd piiriüleste eksitavate turundusvõtete kasutamise juhtumite lahendamiseks; - kehtestada liikmesriikidele kohustuse osutada üksteisele abi, sealhulgas nähes ette selge võimaluse taotleda jõustamismeetmete võtmist piiriülestes olukordades; - sätestada, et liikmesriikidel tuleb määrata täitevasutus, kes vastutab ettevõtetevahelise turunduse valdkonna eest. 6. Kokkuvõte Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted lõid
aastatel 2002–2010 ELis 85 % uutest töökohtadest[51]. Nad on võimelised tegema just
seda, mida Euroopa majandusliku ebakindluse ajal vajab: nad suudavad kasvada ja
luua uusi töökohti. Selleks et ühtsel turul toime tulla ja oma tegevust
laiendada, vajavad kõik ettevõtted soodsat reguleerivat keskkonda, mis tagab
nende majandusvabaduse ning võimaldab teha turvalisi tehinguid teiste
ettevõtetega. Eksitava kaubandustava eest tuleb kaitsta eelkõige
väikeettevõtteid. Seetõttu
kavatseb komisjon esitada ettepaneku teha konkreetseid muudatusi eksitava ja
võrdleva reklaami direktiivis, et kõrvaldada ettevõtetevahelistest suhetest
kahjulik eksitav turundustava, näiteks eksitavate ärikataloogide väljaandmise
skeemid. Sel eesmärgil esitab komisjon uue õigusakti ettepaneku ja tõhustab
meetmeid, et tagada kehtivate eeskirjade nõuetekohane täitmine. [1] Euroopa 2020. aastal – Aruka, jätkusuutliku ja kaasava
majanduskasvu strateegia (KOM(2010) 2020). [2] Väikeste ja keskmise suurusega ettevõtetest on 9/10
vähema kui kümne töötajaga mikroettevõtted. [3] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/114/EÜ, 12.
detsember 2006, eksitava ja võrdleva reklaami kohta (edaspidi „direktiiv”) (ELT
L 376, 27.12.2006, lk 21). [4] Vt punkt 3.2. Eksitavate ärikataloogide väljaandjad on
ettevõtjad, kes kasutavad eksitavaid turundusvõtteid ja saadavad ettevõtetele
näiliselt tasuta küsimustikke neid käsitlevate kataloogiandmete
ajakohastamiseks. Kui sellise küsimustiku saanud ettevõtja küsimustikule alla
kirjutab, öeldakse talle, et ta on alla kirjutanud lepingule ja peab igal
aastal tasuma kindla summa. [5] Euroopa väikeettevõtlusalgatuse „Small Business Act”
läbivaatamine (KOM(2011)78). [6] Reklaam, milles selgesõnaliselt või kaudselt nimetatakse
konkurenti või konkurendi pakutavaid kaupu või teenuseid. [7] Vastavalt artiklile 1 on direktiivi eesmärk kaitsta
ettevõtjaid eksitava reklaami eest ning sätestada tingimused, mille kohaselt
võrdlev reklaam on lubatud. [8] Nõukogu direktiiv 84/450/EMÜ,
10. september 1984, mis käsitleb eksitava reklaamiga seotud
liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamist (EÜT L 250, 19.9.1984, lk
17). [9] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/55/EÜ, 6.
oktoober 1997, millega muudetakse direktiivi 84/450/EMÜ. [10] Taanis, Rootsis ja Ühendkuningriigis oli võrdlev reklaam
suhteliselt levinud ning Prantsusmaal, Saksamaal ja Itaalias oli see riikide
kohtupraktika alusel teatavate piirangutega sõnaselgelt lubatud, kuid
Luksemburgis käsitati seda kõlvatu konkurentsina ja Portugalis rakendati
sellise reklaami suhtes ad hoc loa andmise süsteemi. [11] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29/EÜ, mis
käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid
kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi
84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja
2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004
(ebaausate kaubandustavade direktiiv) (ELT L 149, 11.6.2005, lk 22). [12] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/114/EÜ, 12.
detsember 2006, eksitava ja võrdleva reklaami kohta (ELT L 376, 27.12.2006, lk
21). [13] Bulgaarias reguleeritakse eksitavat ja võrdlevat reklaami
konkurentsikaitse seadusega. Küprosel on eksitava ja võrdleva reklaami kohta
eraldi seadus. Ungaris eristatakse ettevõtjatevaheliste suhete puhul eksitavat
reklaami, mida reguleeritakse kaubandusliku reklaami põhinõuete ja teatavate
piirangute seadusega, ja muud ebaausat tava, mida reguleeritakse keelatud
ebaausate kaubandustavade ja ebaausa konkurentsi keelamise seadusega. Lätis,
Leedus ja Slovakkias on eraldi reklaamiseadus. [14] Direktiivi 2006/114/EÜ artikli 5 lõiked 1 ja 3 ning
artikkel 7. [15] Prantsusmaa tarbijakaitseamet võib teostada uurimisi
petturitest ettevõtjate vastu ning teatavate rikkumiste eest on ette nähtud
kriminaalkaristus. Itaalia konkurentsiametil on volitused uurida ettevõtetele
suunatud eksitava reklaami juhtumeid ning määrata trahve. Leedus võib
konkurentsinõukogu kohaldada halduskaristusi. Ka Rumeenia jõustamissüsteemis on
riigiabi, ebaausa kaubandustava ja reguleeritud hindade peadirektoraadil õigus
määrata trahve. Ühendkuningriigi ausa kaubanduse ametil on õigus algatada
menetlus keelava kohtumääruse saamiseks, kuid eksitav reklaam on määratletud ka
kui kuritegu, mille eest on ette nähtud kuni kaheaastane vangistus. [16] Mõnel ulatusliku eksitava reklaami juhtumi puhul on
kohaldatud riiklikke pettusevastaseid kriminaalõiguslikke akte. [17] Vt eelkõige kohtuasjad C-362/88: GB-Inno-BM; C-373/90:
kriminaalmenetlus X vastu; C-126/91: Schutzverband gegen Unwesen in der
Wirtschaft; C-210/96: Gut Springenheide ja Tusky; C-220/98: Estee Lauder; C-112/99:
Toshiba Europe; C-44/01: Pippig Augenotopic; C-71/02: Herbert Karner
Industrie-Auktionen; C-228/03: Gillette; C-59/05: Siemens; C 533/06: O2
Holdings; C-487/07: L'Oréal; C-414/06: Lidl Belgium; C-159/09: Lidl. [18] C-356/04: Lidl Belgium. [19] C-381/05: De Landtsheer Emmanuel SA. [20] Vastuse esitas 21 liikmesriiki. [21] Teavet saadi internetireklaami, keskkonnaalaste väidete,
võrdleva reklaami jms kohta. Käesolevas teatises ei käsitleta teatavat
(peamiselt) jaemüügisektori äriühingute vahelist lepingutava, mida võib pidada
ebaausaks peamiselt põhjusel, et teatavate turuosaliste suure kauplemisjõu
tõttu on suhted ebavõrdsed. Nende küsimustega tegeletakse tulevase,
jaemüügiahela ettevõtetevahelisi ebaausaid kaubandustavasid käsitleva
algatusega. [22] Komisjon sai sidusrühmadelt vastuseid kõigist
liikmesriikidest peale Leedu, Läti ja Malta. [23] Avaliku
arutelu tulemused on avaldatud aadressil
http://ec.europa.eu/yourvoice/ipm/forms/dispatch?userstate=DisplayPublishedResults&form=MisleadingAd.
[24] Soome Ettevõtjate Liit märgib, et vastavalt uuringu
tulemustele sai 2010. aastal 60 % füüsilisest isikust ettevõtjaid häirivat
reklaami. Saksamaa majanduskuritegevusvastase võitluse assotsiatsiooni (DSW)
andmetel kaotavad Saksamaa ettevõtted sellise tegevuse tulemusel ligikaudu 340 miljonit
eurot aastas. [25] Vt punkt 3.2. [26] Tava, mille puhul ettevõtja väidab, et tema toode on
keskkonnale kasulik, näiteks energiatõhus. [27] Kataloogikirjastajaid esindav Euroopa kataloogi- ja
andmebaasikirjastajate assotsiatsioon (EADP) märgib, et sedalaadi ebaõiglastest
võtetest on teateid juba 40 aasta tagusest ajast ja üks nende assotsiatsiooni
loomise põhjustest oli õigete kataloogide väljaandjate eristamine petturitest. [28] Näiteks suunatud e-kirjad, veebilehed, reklaam
sotsiaalmeedias, tekstisõnumid. [29] Euroopa Parlamendi 16. detsembri 2008. aasta resolutsioon
2008/2126 (INI) A6-0446/2008 eksitavate „kataloogiettevõtete” kohta. [30] Euroopa Parlamendi 9. juuni 2011. aasta resolutsioon
2011/0269 B7-0342/2011 eksitavate „kataloogiettevõtete” kohta. [31] „Misleading practices of directory companies in the
context of current and future internal market legislation aimed at the
protection of consumers and SMEs” (IP/A/IMCO/FWC/2006-058/LOT4/C1/C6). [32] Austria, Belgia, Tšehhi, Saksamaa, Prantsusmaa,
Luksemburg, Poola, Portugal, Rootsi, Slovakkia ja Ühendkuningriik. [33] Näiteks Taani ettevõtjate liit sai selle probleemiga
seoses mõnda aega igas kuus 200 telefonikõnet. Hispaania reklaamivaldkonna
iseregulatsiooni organ on viimase viie aasta jooksul saanud 902 kaebust. Belgia
ametiasutused teatasid, et üle 9 % tarbijate ja ettevõtete kaebustest on
seotud eksitavate ärikataloogide väljaandjatega. [34] Ebaausa konkurentsi seaduse (UWG) § 28a. [35] Belgia 23. juuni 2011 aasta kaubandustava ning
tarbijakaitset seadus, artiklid 95–99 ning 4. peatüki 2. jagu: ebaausad
kaubandustavad muude isikute kui tarbijate suhtes. [36] 79 % vastanutest pooldas väikeettevõtete kaitse
tugevdamist eelkõige piiriüleste tehingute puhul. [37] 85 % vastanutest toetas piiriüleste juhtumite korral
tehtava koostöö korra väljatöötamist. [38] 84 % vastanutest toetas ettevõtteid kõige enam kahjustava
kaubandustava vastaste, kogu ELi hõlmavate õigusaktide vastuvõtmist. [39] Nõrgad on eelkõige direktiivi artiklis 3 sätestatud
materiaalõiguse normid, mis sisaldavad eksitava reklaami kindlakstegemise
kriteeriume. [40] Reklaami üldine määratlus (artikli 2 punkt a), eksitav
reklaam (artikli 2 punkt b) ja kriteeriumid, mille alusel otsustatakse, kas
reklaam on eksitav (artikkel 3). [41] Direktiivi 2006/114/EÜ artikli 2 punkt b ja artikkel 3. [42] Vastastikuse abi osutamise kohustuse sarnane kord on
siiski ette nähtud määruses (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitsealase koostöö kohta.
[43] Näiteks Iirimaa, Madalmaad, Poola ja Tšehhi. [44] C-112/99: Toshiba Europe; C-44/01: Pippig Augenoptik;
C-356/04: Lidl Belgium; C-59/05: Siemens AG; C-381/05: De Landtsheer Emmanuel;
C-533/06: O2 Holdings; C-487/07: L'Oréal SA ja C-159/09: Lidl. [45] Täielikult hinnatakse kavandatud meetmete mõju ja arvesse
võetakse ka komisjoni esitatud finantsraamistikku. [46] Reklaam, milles väidetakse, et toode on keskkonnale
kasulik või vähem kahjulik kui konkurentide pakutavad tooted. [47] Samal ajal kavatseb komisjon soovitada olelusringi
käsitlusel põhinevat head tava ja meetodeid, näiteks toodete ja
organisatsioonide ökoloogilise jalajälje (vastavalt PEF (Environmental
Footprint of Products) ja OEF (Environmental Footprint of Organisations)
arvutamise Euroopa ühtlustatud metoodikat. [48] Sarnaselt ebaausaid kaubandustavasid käsitleva direktiivi
2005/29/EÜ artiklile 13. [49] Analüüsitakse seda, kuivõrd elujõuline oleks mõne
olemasoleva koostöökorra, näiteks tarbijakaitsealast koostööd käsitleva
määrusega (EÜ) nr 2006/2004 kehtestatud koostöömehhanismi laiendamine ja selle
kohaldamine teatava ettevõtjatevahelise kaubandustava suhtes, või kas oleks
vaja luua uus koostöökord. [50] Koostööd võiks teha näiteks rahvusvahelise
tarbijakaitsevõrgustiku ICPEN raames. [51] Aruanne „Do SMEs create more and better jobs?” (Kas VKEd
loovad rohkem ja paremaid töökohti?) (Zoetemeer, november 2011), mille Euroopa
Komisjoni rahalisel toel koostas äri- ja poliitikauuringute ettevõte EIM.