KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE ELis tehtava rahvusvahelise teadus- ja innovatsioonikoostöö parandamine ja keskendamine: strateegiline lähenemisviis /* COM/2012/0497 final */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE,
NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE ELis tehtava rahvusvahelise teadus- ja
innovatsioonikoostöö parandamine ja keskendamine: strateegiline lähenemisviis (EMPs kohaldatav tekst) 1. Muutuv maailm Euroopa Liit on teaduse ja innovatsiooni
valdkonnas juhtrollis – kuigi siin elab vaid 7 % maailma
rahvastikust, moodustavad siinsed teaduskulud 24 % maailma teaduskuludest
ning siin avaldatakse 32 % mõjukatest väljaannetest ja tehakse 32 %
patenditaotlustest[1]. Viimasel aastakümnel on see pilt aga kiirelt
muutunud. Maailma teadustöös ja innovatsioonis olid veel hiljaaegu valdaval
kohal Euroopa Liit, Ameerika Ühendriigid ja Jaapan. Kuid sedamööda, kuidas
tärkava turumajandusega riigid täiustavad oma teadus- ja innovatsioonisüsteeme,
võtab maad multipolaarne süsteem, kus kasvab selliste riikide nagu Brasiilia,
Hiina, India ja Lõuna-Korea mõju. Brasiilia, Venemaa, India, Hiina,
Lõuna-Aafrika osa üleilmsetes teadus- ja arendustegevuse kuludes kahekordistus
aastatel 2000–2009. Lisaks on see selgelt Euroopa Liidu huvides, et tema
naaberriikides suureneks teadus- ja innovatsioonisuutlikkus. Teadus- ja innovatsioonitegevus muutub järjest
rahvusvahelisemaks, mida toetab kiirelt arenev info- ja kommunikatsioonitehnoloogia.
Suureneb teadlaste liikuvus ja selliste teadusväljaannete arv, millel on eri
riikidest pärit kaasautorid. Teadusorganisatsioonid avavad kontoreid välismaal
ja ettevõtjad investeerivad kodumaalt väljapoole, eelkõige tärkava turumajandusega
riikidesse. Teadustöö ja
innovatsiooni oluliseks tõukejõuks on üleilmsed probleemid. Meie planeedi
ressursid ei ole lõputud, mistõttu tuleb nendega säästvalt ümber käia,
kliimamuutused ja nakkushaigused ei tunne riigipiire ning kogu maailm tuleb kindlustada
toiduga. Euroopa Liit peab tugevdama dialooge rahvusvaheliste partneritega, et
suurendada nimetatud probleemide lahendamiseks vajalikku kriitilist massi. Kuna üha rohkem teadus-
ja innovatsioonitööd tehakse kolmandates riikides,[2]
on liidul vaja juurdepääsu neile teadmistele. Maailmaareenil esirinnas
püsimiseks peab liit tutvustama ennast kui atraktiivset kohta teadus- ja
innovatsioonitöö tegemiseks ning püsima edukalt üleilmses konkurentsis
talentide pärast, kaitstes aga samal ajal oma majandushuve, nt
intellektuaalomandit. Euroopa Liidu lepingu
ja Euroopa Liidu toimimise lepingu jõustumisega muutus institutsiooniline
raamistik, mille toel võtab liit rahvusvahelisel areenil meetmeid. Liidu
välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ning komisjoni asepresident
tagab liidu välistegevuse järjepidevuse. Kõrget esindajat abistab Euroopa
välisteenistus. Kuna teadusuuringud kuuluvad jagatud pädevusse, tagavad liit ja
liikmesriigid oma tegevuse koordineerimise, et riikide ja liidu
poliitikameetmed oleksid vastastikku kooskõlas. Võttes arvesse seda
muutuvat olukorda, juhtalgatuse „Innovatiivne liit” raames võetud kohustusi,[3]
Euroopa teadusruumi raamistikku[4] ning seitsmenda
raamprogrammi vahehindamise tulemusel tehtud soovitusi,[5]
paneb komisjon ette strateegilise lähenemisviisi ELis tehtava rahvusvahelise
teadus- ja innovatsioonikoostöö parandamiseks ja keskendamiseks, mille eesmärk
on eelkõige valmistuda programmi Horisont 2020[6]
rakendamiseks. 2. Olukorra ülevaade Euroopa on juba pikka aega toetanud piiriülest
teaduskoostööd. Näiteks loodi 1954. aastal Euroopa Tuumauuringute
Organisatsioon (CERN) – teadusuuringute tippkeskus ja maailma suurim
osakestefüüsika labor, kus tegutsevad parimad teadlased. Alates 1986. aastast on koostöö
kolmandate riikidega üks aluslepingutes selgesõnaliselt kindlaks määratud liidu
teaduspoliitika oluline ülesanne. Rahvusvahelist koostööd on arendatud Euroopa
Liidu toimimise lepingu ja Euratomi asutamislepingu raames. Raamprogrammid on
kolmandatele riikidele osalemiseks järk-järgult avatud ja nii on seitsmenda
raamprogrammi (sh Euratomi seitsmenda raamprogrammi) läbiv põhimõte toetada
rahvusvahelist koostööd. Ka Euroopa Innovatsiooni- ja Tehnoloogiainstituut
(EIT) on avatud koostööle kolmandate riikidega. Nii pärinebki 6 % seitsmenda
raamprogrammi osalejatest kolmandatest riikidest. Rahvusvahelise koostöö haarde laiendamisel on
tehtud edusamme. Tuua võib järgmised näited: –
Euroopa ja arenguriikide kliiniliste uuringute
partnerlusprogrammis (EDCTP) osalevad 14 liikmesriiki,
Šveits, Norra ning Sahara-taguse Aafrika riigid eesmärgiga võidelda HIV/AIDSi,
tuberkuloosi ja malaaria vastu; –
Euratom, Hiina, India, Jaapan, Venemaa, Lõuna-korea
ja Ameerika Ühendriigid osalevad rahvusvahelise katsetermotuumareaktori
(ITER) projektis (mida toetab Euratomi ja Jaapani vaheline laiema
lähenemisviisi leping), mille eesmärk on näidata, et termotuumasüntees on
tulevikus täiesti arvestatav energiaallikas; –
Marie Curie nimelistel meetmetel on lai rahvusvaheline mõõde – neis osalevad 80 riigi esindajad; –
komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskus teeb
rahvusvaheliste partneritega koostööd paljudes valdkondades; –
üleeuroopalise teadusvõrgustiku GÉANT kaudu
loodud ühendust maailma teadus- ja haridusvõrkudega rahastab suures osas
Euroopa Liit (osaliselt arengukoostöö rahastamisvahenditest); –
Euroopa Liit ja veel 13 riiki toetavad
teadusprogrammi Human Frontier Science Programme, et rahastada
rahvusvahelist koostööd alusuuringute vallas. Kuigi need edusammud on teretulnud, puudub
paljudel juhtudel kriitiline mass ja arengu tõukestrateegia ei ole alati selge.
Sellele järeldusele jõuti ka seitsmenda raamprogrammi vahehindamise aruandes,
mille kohaselt tuleb tugevdada rahvusvahelist koostööd, mille keskmes on
arendada võrdsetele alustele rajatud suhteid Euroopa-väliste partneritega
ning osaleda nendega ühiselt suurt vastastikust huvi pakkuvates programmides ja
tegevustes. Samas aruandes soovitati, et rahvusvahelist teadus- ja
innovatsioonikoostööd käsitlevat Euroopa Liidu poliitikat tuleks arendada
ühtselt ja strateegiliselt. 3. Rahvusvahelise koostöö eesmärgid Rahvusvahelise teadus- ja
innovatsioonikoostööga toetatakse järgmiste eesmärkide saavutamist Euroopa
2020. aasta strateegia[7] kohaste liidu laiemate
poliitikameetmete raames: (a)
suurendada liidu tipptaset ja atraktiivsust
teadusuuringute ja innovatsiooni vallas ning liidu majanduslikku ja
tööstuslikku konkurentsivõimet, luues kõigile
kasulikke olukordi, tehes vastastikuse kasulikkuse põhimõttele tuginevat
koostööd, kasutades väliseid teabeallikaid, tuues liitu talente ja investeeringuid,
hõlbustades juurdepääsu uutele ja tärkavatele turgudele ning leppides kokku
teadustöö tegemise ja tulemuste kasutamise ühised tavad; (b)
lahendada üleilmseid ühiskonnaprobleeme tõhusate lahenduste kiirema leidmise ja kasutuselevõtu ning teadustaristu
kasutamise optimeerimise kaudu; ning (c)
toetada liidu välispoliitikat, viies tegevuse suurde kooskõlla laienemis-, naabrus-, kaubandus- ning
ühise välis- ja julgeolekupoliitikaga, samuti humanitaarabi- ja
arengupoliitikaga ning muutes teadustöö ja innovatsiooni välispoliitiliste
meetmete laiahaardelise paketi lahutamatuks osaks. Nn teadusdiplomaatias kasutatakse
rahvusvahelist teadus- ja innovatsioonikoostööd soovitusliku vahendina ja
mehhanismina, mis aitab parandada suhteid oluliste riikide ja piirkondadega.
Head rahvusvahelised suhted võivad omakorda soodustada tõhusat teadus- ja
innovatsioonikoostööd. Käesolevas teatises tehakse ettepanek
parandada ja keskendada ELis tehtavat rahvusvahelist teadus- ja
innovatsioonikoostööd ning kasutada selleks kahetist lähenemisviisi, mis hõlmab
avatust ja seda täiendavat sihtotstarbelist rahvusvahelist
koostööd, milles lähtutakse ühistest huvidest ja vastastikuse kasu
saamisest, partnerluspõhimõttest ning optimaalse haarde ja sünergia
saavutamisest. 4. Rahvusvahelise teadus- ja
innovatsioonikoostöö parandamine ja keskendamine 4.1. Rahvusvahelise koostöö avatus Liit teeb ka edaspidi koostööd kogu maailma
riikide ja piirkondadega. Nii saavad liidu teadlased ja innovaatorid teha
sidusrühmade algatusel koostööd kogu maailma partneritega: –
programm „Horisont 2020” on piiranguteta
avatud osalistele kogu maailmast[8]; –
töö Euroopa Teadusnõukogus ja Marie
Skłodowska-Curie nimeliste meetmete võtmine toimub täielikult teadlaste
algatusel ning osaleda võivad kolmandate riikide teadlased; –
teadustaristuga seotud meetmetes pööratakse erilist
tähelepanu rahvusvahelisele koostööle. Teadustaristu e-taristu komponendi
oluline osa on rahvusvaheline mõõde, st toetatakse koostööd digitaalsete
vahendite kaudu; –
siiski ei ole kõigil kolmandatest riikidest pärit
osalistel õigust automaatselt toetust saada[9]. Loetelu
riikidest, kelle teadlastel on õigus automaatselt toetust saada, on piiratud
sellega, et lisaks praegustele üksnes kogurahvatulul põhinevatele
valikukriteeriumidele kasutatakse kogu SKP-l põhinevat kriteeriumi, millega
välistatakse teatava künnise ületanud riigid. Nii võetakse arvesse asjaolu, et
teatavates riikides on olemas liiduga vastastikuse koostöö tegemiseks vajalik
kriitiline mass. Nagu tööstusriikide puhul, on ka sellistest riikidest pärit
osalistel võimalik saada toetust vaid erandjuhtudel; –
automaatse rahastamise piiramist tasakaalustavad
suuremad pingutused selle nimel, et hõlbustada osaliste toetamist nende oma
riikide kanalite kaudu; –
liit kannustab ka edaspidi vastastikuse juurdepääsu
võimaldamist kolmandate riikide programmidele. Programmi „Horisont 2020”
eelnõudes võimaldatakse piirata projektikonkursside geograafilist ulatust,
näiteks juhul, kui liikmesriikide õigussubjektide osalemise tingimusi kolmanda
riigi programmides käsitatakse liidu huve kahjustavana või kui ei suudeta
tagada piisavat julgeolekukontrolli[10]; –
programmi raames toetatakse kavasid COST ja EUREKA
ning soodustatakse seega Euroopa teadlasvõrgustike koostööd kolmandate riikide
partneritega. 4.2. Sihtotstarbelised
rahvusvahelise koostöö meetmed Selleks et maksimeerida rahvusvahelise teadus-
ja innovatsioonitöö mõju ning vältida samas kulukat tegevuse killustatust, peab
liit võimalikult suure haarde tagamiseks täiendama programmi „Horisont 2020”
avatust sihtotstarbeliste meetmetega. 4.2.1. Rahvusvahelise koostöö
valdkondade väljaselgitamine Programmiga „Horisont 2020” keskendatakse
teadusuuringute ja innovatsiooni rahastamine liidus teatavate
ühiskonnaprobleemide lahendamisele ning progressi võimaldavale ja
tööstustehnoloogiale. Programmi „Horisont 2020” rakendamiseks
mõeldud tööprogrammide (sh Euratomi programm) koostamisel peetakse tingimata
oluliseks rahvusvahelist koostööd. Kolmandate riikidega tehtava koostöö
valdkonnad määratakse kindlaks süstemaatiliselt ja sidusalt, analüüsides
olukorda liidus ja maailmas vastavalt järgmistele kriteeriumidele: –
teadus- ja innovatsioonisuutlikkus, sh
investeeringud, väljundid (väljaanded, patendid, tsiteeritud materjalid,
litsentsid), inimressursid ja taristu; –
olemasolevatele, uutele või tärkavatele turgudele
pääsemise võimalused ja sellega seotud ohud ning nende ohtude ja võimaluste
mõju liidu konkurentsivõimele; –
panus aastatuhande arengueesmärkide,
2015. aasta järgse arenguraamistiku, ÜRO 2012. aasta säästva arengu
konverentsi, G20 eesmärkide ja valdkondlike poliitikameetmete eesmärkide
kohaste liidu rahvusvaheliste kohustuste saavutamisse; ning –
rahvusvaheliste partnerite ja vajaduse korral ka
liikmesriikide õigus- ja haldusraamistikud koostöö tegemiseks, milles on muu
hulgas arvesse võetud ka varasemast koostööst saadud kogemusi. Esimese kriteeriumi analüüsimiseks on olemas
piisavalt objektiivset teavet, kuid ülejäänuid tuleb hinnata ja kaaluda
kvalitatiivselt. Käesoleva strateegilise lähenemisviisi oluline osa on koguda
teavet süstemaatiliselt, mis eeldab eelkõige uue teadus- ja innovatsiooni
vaatlusorgani loomist komisjoni poolt. Põhjalikult peetakse nõu sidusrühmadega,
sh tööstussektori esindajatega. Suurem innovatsioonimõõde tähendab seda, et
luuakse vajalikud raamtingimused ja võrdsed võimalused, sh kogutakse teavet,
vahetatakse poliitika- ja muid kogemusi, selgitatakse välja head tavad,
pakutakse teavet ja abi ning luuakse suhteid teadustöö ja innovatsiooni
osaliste vahel, et toetada olemasoleva tehnoloogia kohandamist uutele turgudele
ja seal kasutuselevõtmist ning mõnel juhul viia läbi ka näidis- ja katseprojekte.
Suuremat tähelepanu pööratakse turulähedastele ja muudele innovatsiooniga
seotud meetmetele. Siinkohal tuleb leida õige tasakaal kolmandate riikidega
koostöös teaduse edasiarendamise ja üleilmsete probleemide lahendamise ning
samas liidu ettevõtjate huvide kaitsmise vahel. Selleks tagatakse
intellektuaalomandi õiguste õiglane ja võrdne käsitlemine, et vältida liidu
oskusteabe kontrollimatut väljavoolu. Üldisemalt on liidul rahvusvahelises
teadustöös ja innovatsioonis tõhusalt osalemiseks tingimata vaja häid
innovatsiooniga seotud raamtingimusi. Näiteks on konkreetsete kaubandustõkete
kõrvaldamine endiselt nurgakiviks liidu suhetes kolmandate riikidega[11]. 4.2.2. Oluliste partnerriikide ja
-piirkondadega tehtavat koostööd käsitlevate mitmeaastaste tegevuskavade
koostamine Strateegilise lähenemisviisi lähtepunktiks on
selgitada eespool toodud kriteeriumide põhjal välja valdkonnad, milles võetakse
sihtotstarbelisi rahvusvahelise koostöö meetmeid. Partnerriikide ja
-piirkondade paindlik rühmadesse jaotamine võimaldab lisafookust (eriti
rahastamisvõimaluste kaalumisel), kusjuures arvesse tuleb võtta, et teatav riik
võib olenevalt oma tugevatele külgedele teadus- ja innovatsioonivaldkonnas
kuuluda kas ühte või mitmesse rühma. Programmi „Horisont 2020” eelnõud hõlmavad
järgimisi riikide rühmi: ·
Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni riigid,
ELiga ühinevad riigid ja Euroopa naabruspoliitika riigid – raskuspunkt on nende riikide lõimimisel või nende tegevuse
kooskõlla viimisel Euroopa teadusruumiga muu hulgas nende võimaliku liitumise
kaudu programmiga „Horisont 2020”. Naabruspoliitika riikidega aitab see
arendada ühist teadmiste ja innovatsiooniruumi, sh parandada neis riikides
teadustöö ja innovatsiooniga seotud pädevust. Koostöö toimub suures kooskõlas
laienemis- ja naabruspoliitika vahenditega, nagu rõhutati hiljutisel Euroopa –
Vahemere piirkonna uuendatud teadus- ja innovatsioonipartnerlust käsitlenud
konverentsil. Praegu on ettevalmistamisel nimetatud konverentsi järelmeede; ·
tööstusriigid ja tärkava turumajandusega riigid – põhieesmärk on suurendada liidu konkurentsivõimet,
lahendada üheskoos üleilmseid probleeme ühiste innovatiivsete lahenduste abil
ning arendada progressi võimaldavat tehnoloogiat, kasutades uusi
teadmusallikaid. Nii saab liidu erasektor ettevõtlusvõimalusi ja juurdepääsu
uutele turgudele. Koostööl on ka tugevam innovatsioonimõõde, nt Atlandi-ülese
innovatsioonipartnerluse või India-Euroopa teadus- ja innovatsioonipartnerluse
raames; ·
arenguriigid – põhiülesanne
on täiendada liidu välispoliitika ja selle teostamise vahendeid eelkõige kahe
piirkonna vaheliste partnerluste loomise kaudu, et aidata kõnealustel
piirkondadel säästvalt areneda ning lahendada probleemseid küsimusi, nagu
keskkonnahoidlik majandus, kliimameetmed, parem põllumajandus, toiduga
kindlustatus ja tervis. See hõlmab aastatuhande arengueesmärkide (ja nende
võimalike jätkueesmärkide) täitmise toetamist, nõudlusel põhineva teadustöö ja
innovatsiooni tugevdamist arengu saavutamiseks ning ÜRO 2012. aasta
säästva arengu konverentsi eesmärkide saavutamist, nt kliimatehnoloogia siirde
kaudu. Võimaluste süstemaatilise väljaselgitamise ja
riikide rühmadesse jaotamisega toetatakse oluliste partnerriikide ja
-piirkondadega tehtavat koostööd käsitlevate mitmeaastaste tegevuskavade
koostamist. 5. Otstarbekohased vahendid 5.1. Poliitiline dialoog Liit on sõlminud teaduse ja tehnika alase
koostöö lepingud 20 riigiga Euroopa Liidu toimimise lepingu ja 15 riigiga
Euratomi asutamislepingu alusel. Teadus- ja tehnoloogiaküsimused on sageli
olulisel kohal ka ulatuslikumates poliitilistes dialoogides, nt partnerlus- ja
koostöölepingute ning muude rahvusvaheliste raamlepingute sõlmimisel. Teaduse ja tehnika alase koostöö lepingud on
mitmeaastaste tegevuskavade koostamise ja rakendamise oluliseks vahendiks.
Vajaduse korral kujundatakse nende põhjal välja strateegilised pikaajalised
partnerlused, mis hõlmavad ka kokkulepet tähtsaimate lahendamist nõudvate
ülesannete suhtes. Neis lepingutes tuleks toetada ka intellektuaalomandi
õiguste õiglast ja võrdset käsitlemist ning teadmussiiret. Samasuguseid
põhimõtteid järgitakse ka piirkondlikul tasandil, nt partnerlustes Vahemere
riikidega, Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooniga, Aafrikaga ning Ladina-Ameerika
ja Kariibi mere riikidega. 5.2. Teabe kogumine Strateegilise lähenemisviisi rakendamiseks on
vaja objektiivset teavet. Seepärast tuleb üha suuremat tähelepanu pöörata
järgmiste valdkondadega seotud kvalitatiivse ja kvantitatiivse teabe kogumisele[12]: –
liidu rahastatud rahvusvahelise koostöö meetmed ja
nende mõju; –
rahvusvahelise koostöö poliitika ja programmid
liikmesriikides ja assotsieerunud riikides ning nende riikide teadus- ja
innovatsioonisüsteemide tugevad ja nõrgad küljed, kusjuures liikmesriike ja
assotsieerunud riike kannustatakse üksteisega vahetama riigisisesel olukorra
analüüsimisel saadud teavet rahvusvahelise teaduse ja tehnika alase koostöö
strateegilise foorumi (SFIC) kaudu; –
kolmandate riikide teadus- ja
innovatsioonipoliitikad ja -programmid (sh nende rahvusvaheline mõõde) ning
nende riikide süsteemide tugevad ja nõrgad küljed; –
tuleviku-uuringud uute probleemide, tulevaste
turgude ja trendide väljaselgitamiseks. Teabe kogumisel on abiks liidu delegatsioonid
ja teadusnõunikud, Euroopa välisteenistus ning uus teadus- ja innovatsiooni
vaatlusorgan. 5.3. Rahastamisvahendid Programm „Horisont 2020” on liidu
rahvusvahelise teadus- ja innovatsioonikoostöö meetmete rakendamise põhivahend,
mida vajaduse korral täiendatakse riikide rahaliste vahenditega. Mitmeaastasi tegevuskavasid rakendatakse
sihtotstarbelise tegevusega, mille jaoks kasutatakse järgmisi vahendeid: –
teadus- ja innovatsiooniprojektid, milles peavad
osalema kolmanda riigi üksused ja/või mille hindamisel on neid arvesse võetud; –
paindlikumad koostöövormid, nt eri projektide
läbiviijaid, klastreid ja/või programmide haldajaid ühendavad võrgustikud; –
liidu ja rahvusvaheliste partnerite ühisalgatused: ·
kooskõlastatud projektikonkursid: väljakuulutamine
ja hindamine toimub samaaegselt nii liidus kui ka kolmandas riigis; ·
ühised projektikonkursid: väljakuulutamise,
hindamise, projektide väljavalimise ja rahastamise eest vastutavad liit ja
kolmas riik ühiselt; ·
liidu osalus kolmandate riikide või rahvusvaheliste
organisatsioonide programmide rahastamisel, et katta liidu üksuste osalemine
neis programmides; ning ·
konkreetsed algatused, mille optimaalse haarde
tagamiseks on vaja liidu, liikmesriikide, assotsieerunud riikide ja/või
kolmandate riikide ühist rahastamist ning mis viiakse ellu ERA-NET-süsteemi,
artikli 185 või muude vahendite kaudu. Programmi „Horisont 2020” eelnõud sisaldavad
sätteid[13] valdkonnaülese tegevuse
(nt rahvusvahelise koostöö) ühtse arendamise ja tutvustamise kohta. Komisjon
kavatseb neid sätteid arvesse võtta programmi „Horisont 2020”
tööprogrammis ja komiteede struktuuris. 5.4. Kooskõla muude poliitikavaldkondade
ja rahvusvaheliste foorumitega 5.4.1. Liidu poliitika ja vahendid Rahvusvahelist teadus- ja
innovatsioonikoostööd arendatakse tihedas kooskõlas liidu välispoliitika ja
selle teostamise vahenditega[14]. See tähendab ka, et
teadus- ja innovatsioonivaldkonda võetakse arvesse muudes tugeva rahvusvahelise
mõõtmega poliitikavaldkondades, nt kaubandus, ühine välis- ja
julgeolekupoliitika, keskkond ja energeetika, ning kasutatakse ära sünergiat
programmi „Erasmus kõigile”[15] raames kõrghariduse
valdkonnas tehtava rahvusvahelise koostööga. Rahvusvahelise teadus- ja
innovatsioonikoostöö mitmeaastased tegevuskavad tuleks seetõttu koostada suures
kooskõlas üldiste riike käsitlevate välisstrateegiatega ja liidu sisepoliitika
välismõõtmega. Liidu välispoliitika kaudu toetatakse
teadussuutlikkuse suurendamist ELiga ühinevates, naabruspoliitika ja
arenguriikides. Teadusuuringute ja innovatsiooni rahastamisel keskendutakse
tipptasemele ja aidatakse seega leida innovatiivseid lahendusi probleemidele,
millega need riigid silmitsi seisavad. Nii aidatakse saavutada liidu
arengupoliitika eesmärke näiteks järgmise kaudu: tulevikku suunatud tegevus ja
sotsiaalmajanduslikud uuringud konkreetsete probleemide väljaselgitamiseks,
tipptasemel teadusuuringud ja innovatsioon kohalike lahenduste väljatöötamiseks
või olemasoleva tehnoloogia kohandamise ja siirde toetamine. Selleks
kasutatakse lisaks ka Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Rekonstruktsiooni-
ja Arengupanga rahalisi vahendeid. 5.4.2. Rahvusvahelised organisatsioonid
ja mitmepoolsed foorumid Rahvusvahelised organisatsioonid ja
mitmepoolsed foorumid on üleilmsete probleemide lahendamisel väga tähtsal
kohal. Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) juurde kuuluvate
teadus- ja tehnoloogiapoliitika komitee ja üleilmse teadusfoorumi keskne
ülesanne on parandada maailma teadustöö ja innovatsiooni korraldamist.
Üleilmsete teadustöökavade koostamisel on oluline roll ÜRO-l ja teistel
organisatsioonidel, nagu valitsustevaheline kliimamuutuste rühm, ÜRO
kliimamuutuste raamkonventsioon, valitsustevaheline bioloogilist mitmekesisust
ja ökosüsteemi teenuseid käsitlev foorum, Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon
ning Maailma Terviseorganisatsioon. OECD raames asutatud Rahvusvaheline
Energiaagentuur ja Tuumaenergia Agentuur, Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur,
IV põlvkonna rahvusvaheline foorum ning ITERi rahvusvaheline organisatsioon
edendavad rahvusvahelist koostööd tuumaenergeetika valdkonnas.
Põllumajandusvaldkonnas tegutsevad üleilmsed ja piirkondlikud ühendused, nagu
rahvusvaheliste põllumajandusuuringute konsultatiivrühm, põllumajandusuuringute
üleilmne foorum ja Aafrika põllumajandusuuringute foorum. G8/G20 egiidi all
asutatud Carnegie’ töörühm on ainulaadne foorum kõrgetasemeliste teadus- ja
innovatsiooniarutelude pidamiseks. Komisjon kavatseb teha nende
organisatsioonidega tihedamat koostööd, et liit saaks nende tegevust rohkem
mõjutada (eriti juhtudel, kus liit on oluline rahastaja) ja et anda neile liidu
tegevuskavade koostamisel rohkem mõjujõudu. Siinkohal peaks liit tagama, et ta
järgiks sellises osalemises talle aluslepingutega määratud kohustusi.
Tugevdades partnerlust Euroopa valitsustevaheliste algatustega (nt EUREKA ja
COST) ning organisatsioonidega (nt EIROforum[16]), aidatakse
tagada parem kooskõla ja Euroopa vahendite tõhusam kasutus. 6. Ühiste rahvusvahelise koostöö põhimõtete
edendamine Liidul, kes juhindub oma tegevuses
välistegevuse põhimõtetest (Euroopa Liidu lepingu artikkel 21), on soodne
võimalus asuda juhtrolli ühiste rahvusvahelise teadus- ja innovatsioonikoostöö
põhimõtete edendamisel, et luua kogu maailma teadlastele ja innovaatoritele
võrdsed võimalused, mis annavad neile kindlust koostöö tegemiseks. Need
põhimõtted hõlmavad selliseid küsimusi nagu vastutustundlik teadustegevus ja
innovatsioon, teadusuuringute usaldusväärsus, ettepanekutele vastastikuse
eksperdihinnangu andmine, naiste väärtustamine teadustegevuses ja
innovatsioonis ning teadusuuringute sooline mõõde, teaduskarjääri võimalused
(tuginedes Euroopa teadlaste hartale ja teadlaste töölevõtmise juhendile),[17]
intellektuaalomandi õiguste õiglane ja võrdne käsitlemine ning avatud
juurdepääs riikide vahenditest rahastatud teadusväljaannetele. Samm selles suunas on astutud Ülemaailmse
Teadusnõukogu loomisega, mis on vabatahtlik foorum parimate tavade vahetamiseks
ja ühiste rahvusvahelise koostöö põhimõtete kehtestamiseks. Liidu ja maailma
tasandil on käimas muudki algatused. Carnegie’ töörühm on teinud tööd
ulatuslike teadustaristute loomise ühiste põhimõtete kehtestamiseks. Avatud
juurdepääsu kohta võttis komisjoni vastu teatise[18]
aastal 2007 ning hiljem ka järelteatise ja soovituse[19]. Kõnealuste küsimuste üle on peetud laialdasi
arutelusid ka rahvusvaheliselt, seda nii kahe- kui ka mitmepoolsetel
foorumitel. Püüdlusi avatud juurdepääsu suunas tehakse kogu maailmas, millest
annab tunnistust UNESCO panus avatud juurdepääsu edendamisse[20]
ning OECD deklaratsioon riiklikult rahastatavate teadusuuringute andmetele
juurdepääsu kohta[21]. Teadusuuringute
usaldusväärsust käsitlev Singapuri avaldus on esimene rahvusvaheline
ettevõtmine, millega kannustatakse üleilmsete poliitikameetmete, suuniste ja
tegevusjuhendite väljatöötamist teadusuuringute usaldusväärsuse suurendamiseks[22]. 7. Partnerluse tugevdamine liikmesriikide
ja oluliste sidusrühmadega Liidu ja liikmesriikide tehtav rahvusvaheline
koostöö peaksid olema omavahel kooskõlas ja üksteist täiendama. Seepärast on
strateegilises lähenemisviisis oluline osa komisjoni ja liikmesriikide
partnerluse süvendamisel ja tugevdamisel. Samuti tuleb luua tugevamad ja
süstemaatilisemad suhted peamiste teadus- ja innovatsioonivaldkonna
sidusrühmadega. See tähendab ka suurema kooskõla loomist nt tööstussektori,
ülikoolide ja teadusorganisatsioonide seatavate rahvusvahelise koostöö
prioriteetidega, aga ka ühise kavandamise algatuste, Euroopa
tehnoloogiaplatvormide ja Euroopa innovatsioonipartnerluste prioriteetidega. Rahvusvahelise teaduse ja tehnika alase
koostöö strateegilisel foorumil on tehtud edusamme liikmesriikide ning eelkõige
riiklike ja piirkondlike rahastamisorganisatsioonide järgitavate rahvusvahelise
koostöö prioriteetide kooskõlastamisel. Selleks tehti katsealgatus Indiaga ning
uuriti USA ja Hiinaga tehtava koostöö prioriteete. Neid pingutusi tuleb tugevdada, kuna
liikmesriikides lähtutakse rahvusvahelises koostöös ikka veel peamiselt riigi
huvidest, selle asemel et töötada välja liidu ja liikmesriikide ühised
prioriteedid ja strateegiad. See tähendab, et hakatakse tegema järgmist: –
liikmesriigid osalevad rahvusvahelise koostöö
valdkondade väljaselgitamises ja mitmeaastaste tegevuskavade koostamises; –
nimetatud tegevuskavade rakendamiseks koostavad
liit ja liikmesriigid ühised teadusuuringute ja innovatsiooni tegevuskavad,
mille rakendamisse on liikmesriigid tihedalt kaasatud; –
järgitakse juhtalgatuse „Innovatiivne liit” raames
võetud kohustust koostada ühissuunised kolmandate riikidega selliste
kokkulepete sõlmimise kohta, milles käsitletakse teadlaseviisasid,
intellektuaalomandiõigust, teadustöös järgitavaid eetilisi põhimõtteid,
teadusuuringute käigus võetud proovide ja teadusseadmete sisse- ja väljavedu,
vastastikkuse põhimõtet ning maksustamist. Rahvusvaheliste koostöölepingute
sõlmimisel kasutatakse muu hulgas Euroopa Teadusruumi suuniseid
intellektuaalomandi haldamise kohta, mille võttis vastu Euroopa teadusruumi
teadmussiirde töörühm. 8. Rakendamine, juhtimine, järelevalve ja
hindamine 8.1. Rakendamine ja juhtimine Strateegiat rakendatakse suures kooskõlas
programmi „Horisont 2020” programmitööga, sealhulgas esitatakse
mitmeaastased tegevuskavad tööprogrammides ühtsel viisil. Kui igat üksikut ühiskonnaprobleemi ning
progressi võimaldavat ja tööstustehnoloogiat käsitlevate mitmeaastaste
tegevuskavade koostamine ja rakendamine kuulub jätkuvalt vastavate komiteede
pädevusse, siis programmi „Horisont 2020” programmide horisontaalküsimustega
tegeleva komitee ülesanne on juhtida, jälgida ja hinnata rahvusvahelise koostöö
üldpõhimõtteid. Rahvusvahelise teaduse ja tehnika alase koostöö strateegilisel
foorumil edendatakse ka edaspidi liikmesriikide ja liidu poliitika suuremat
kooskõlastamist. Samuti jääb edasisegi tähelepanu alla laiema
üldsuse teavitamine rahvusvahelise teadus- ja innovatsioonikoostöö
kasulikkusest. ELi-ASEANi teadusaastast 2012 saadud positiivse kogemuse
põhjal teeb komisjon ettepaneku korraldada teadusaasta algatus iga kahe aasta
järel vaheldumisi koos eri partnerriikide ja -piirkondadega. 8.2. Järelevalve ja hindamine Komisjon koostab iga kahe aasta järel
strateegia rakendamise kohta aruande. Aruandes käsitletakse seda, kuidas
mitmeaastased tegevuskavad on koostatud ja ellu viidud ning käesolevale
dokumendile lisatud komisjoni talituste töödokumendis esitatud näitajate põhjal
hinnatakse tehtud edusamme ja mõju. Esimene aruanne esitatakse 2014. aasta
algul. 9. Kokkuvõte Uuel strateegilisel lähenemisviisil
rahvusvahelisele teadus- ja innovatsioonikoostööle on järgmised tunnusjooned: –
programm „Horisont 2020” on piiranguteta
avatud kolmandate riikide osalistele, mis võimaldab Euroopa teadlastel teha
koostööd parimate teadlastega üle maailma; –
tehakse sihtotstarbelist rahvusvahelist koostööd,
millel on võimalikult suure mõju tagamiseks vajalik haare; –
koostatakse oluliste partnerriikide ja
-piirkondadega tehtavat koostööd käsitlevad mitmeaastased tegevuskavad; –
tugevdatakse komisjoni, liikmesriikide ja asjakohaste
sidusrühmade partnerlust; –
edendatakse ühiseid rahvusvahelise teadus- ja
innovatsioonikoostöö põhimõtteid; –
suurendatakse liidu rolli rahvusvahelistes
organisatsioonides ja mitmepoolsetel foorumitel; ning –
parandatakse rakendamist, juhtimist, järelevalvet
ja hindamist. [1] Lähem teave on käesolevale
dokumendile lisatud komisjoni talituste töödokumendis. [2] Kui ei ole märgitud teisiti, tähendab kolmas riik
käesolevas teatises riiki, kes ei ole ei liikmesriik ega ole seotud
teadusuuringute raamprogrammidega. [3] KOM(2010) 546. [4] COM(2012) 392. [5] http://ec.europa.eu/research/evaluations/index_en.cfm?pg=fp7 [6] KOM(2011) 809. [7] KOM(2010) 2020. [8] KOM(2011) 810 artikli 6 lõige 1. [9] KOM(2011) 810 artikkel 9. [10] KOM(2011) 810 artikli 6 lõiked 2 ja 3 ning
artikli 8 lõige 5. [11] COM(2012) 70. [12] Lähem teave on käesolevale dokumendile lisatud komisjoni
talituste töödokumendis. [13] „Horisont 2020” määruse artikkel 13 ja eriprogrammi
artikli 5 lõige 6. [14] KOM(2011) 865. [15] KOM(2011) 788. [16] http://www.eiroforum.org [17] K(2005) 576 (lõplik). [18] KOM(2007) 56. [19] COM(2012) 401 ja C(2012) 4890. [20] http://www.unesco.org/new/en/media-services/single-view/news/open_access_to_scientific_information_policy_guidelines_for_open_access_released/ [21] http://www.oecd.org/dataoecd/9/61/38500813.pdf [22] http://www.singaporestatement.org/