EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Matrimonial and parental judgments: jurisdiction, recognition and enforcement (Brussels IIa)
Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega (Brüsseli IIa määrus)
Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega (Brüsseli IIa määrus)
This summary has been archived and will not be updated. See
'Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega'
for an updated information about the subject.
Määrus (EÜ) nr 2201/2003 (Brüsseli IIa määrus) on ühtne õigusakt, mille eesmärk on aidata rahvusvahelistel paaridel lahendada lahutuse ja laste hooldusõigusega seotud vaidlusi, millesse on kaasatud mitu riiki.
Sellega sätestatakse
Selles ei käsitleta sisulisi perekonnaõiguse küsimusi. Need kuuluvad liikmesriikide vastutusalasse.
Määrust kohaldatakse tsiviilasjade suhtes, millesse on kaasatud rohkem kui üks riik ja mis on seotud järgmisega:
Selle üks peamisi eesmärke on kaitsta laste õigust suhelda mõlema vanemaga, isegi kui nad on lahutatud või elavad erinevates liikmesriikides.
Määrust ei kohaldata järgmistel juhtudel:
Abieluasjad
Kohtualluvuse kohta abieluasjades puudub üldreegel. Et määrata kindlaks, millise liikmesriigi kohtutel on õigus otsuseid teha, sätestatakse määruses seitse alternatiivset võimalust kohtualluvuse määramiseks abikaasade kodakondsuse või elukoha põhjal.
Vanemlik vastutus
Selle kohaldamisalasse kuuluvad:
Üldjuhul on sellistes küsimustes pädevad selle liikmesriigi kohtud, kus asub lapse alaline elukoht. Kui lapse alalist elukohta ei ole võimalik kindlaks teha (näiteks pagulaste puhul), saab pädevuse automaatselt see liikmesriik, kus laps viibib.
Lapserööv
Määrusega kehtestatakse ka eeskirjad lapse ebaseadusliku äraviimise või kinnipidamisega seotud juhtumite lahendamiseks.
Lapseröövi korral säilitavad oma pädevuse selle liikmesriigi kohtud, kus oli lapse alaline elukoht vahetult enne röövimist, kuni laps on saanud alalise elukoha teises liikmesriigis.
Tunnustamine
Määruse kohaselt peavad kõik liikmesriigid automaatselt tunnustama teistes liikmesriikides tehtud kohtuotsuseid abieluasjade ja vanemliku vastutusega seotud kohtuasjades. Tunnustamisest saab keelduda, näiteks kui:
Vanemliku vastutusega seotud otsuste tunnustamisest saab keelduda ka järgmistel juhtudel:
Jõustamine
Vanemlikku vastutust käsitlev kohtuotsus, mis on täidetav liikmesriigis, kus see koostati, on täidetav teises liikmesriigis, kui see on tunnistatud huvitatud poole taotlusel seal täidetavaks. Kui tegu on kohtuotsustega, mis käsitlevad suhtlusõiguse andmist ja lapse tagastamist ning mis on päritoluliikmesriigi kohtuniku poolt vastavalt käesoleva määruse sätetele tõendatud, ei ole täidetavaks tunnistamine nõutav.
Keskasutuste vaheline koostöö vanemliku vastutuse küsimustes
Iga liikmesriik määrab ühe või mitu keskasutust, kelle ülesanded on järgmised:
Keskasutused kohtuvad korrapäraselt, kuuludes Euroopa õigusalase koostöö võrgustikku tsiviil- ja kaubandusasjades.
Olemasolevad kokkulepped
Üldiselt asendatakse selle määrusega olemasolevad konventsioonid, mis käsitlevad samu asju ja millega on seotud vähemalt kaks liikmesriiki. Liikmesriikide vahelistes suhetes on see ülimuslik teatavate mitmepoolsete konventsioonide suhtes:
Seoses vanemliku vastutuse ja lastekaitsemeetmetega seotud 19. oktoobri 1996. aastaHaagi konventsiooniga (vt kokkuvõte) on määrus täielikult kohaldatav, kui lapse alaline elukoht asub ELi riigis.
Erandid ja erisätted
Taani ei osale käesolevas määruses ning see ei ole tema suhtes siduv.
Järgmise suhtes kehtivad erisätted:
Kehtetuks tunnistamine
Brüsseli IIa määrust on muudetud määrusega (EL) 2019/1111 (Brüsseli Iia uuesti sõnastatud määrus), mis hakkab kehtima alates 1. augustist 2022 (vt kokkuvõte).
Määrust kohaldatakse alates 1. märtsist 2005.
Lisateave
Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, 23.12.2003, lk 1–29)
Määruse (EÜ) nr 2201/2003 hilisemad muudatused on algteksti lisatud. Käesoleval konsolideeritud versioonil on üksnes dokumenteeriv väärtus.
Nõukogu 12. juuli 2010. aasta otsus 2010/405/EL tõhustatud koostöö lubamise kohta abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas (ELT L 189, 22.7.2010, lk 12–13)
Nõukogu 20. detsembri 2010. aasta määrus (EL) nr 1259/2010 tõhustatud koostöö rakendamise kohta abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas (ELT L 343, 29.12.2010, lk 10–16)
Komisjoni 21. novembri 2012. aasta otsus 2012/714/EL, millega kinnitatakse Leedu osalemine tõhustatud koostöös abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas (ELT L 323, 22.11.2012, lk 18–19)
Komisjoni 27. jaanuari 2014. aasta otsus 2014/39/EL, millega kinnitatakse Kreeka osalemine tõhustatud koostöös abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas (ELT L 23, 28.1.2014, lk 41–42)
Viimati muudetud: 03.09.2021