EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52011DC0782
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Developing a Maritime Strategy for the Atlantic Ocean Area
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Atlandi ookeani piirkonna merestrateegia väljatöötamine
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Atlandi ookeani piirkonna merestrateegia väljatöötamine
/* KOM/2011/0782 lõplik */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Atlandi ookeani piirkonna merestrateegia väljatöötamine /* KOM/2011/0782 lõplik */
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE,
NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Atlandi ookeani piirkonna merestrateegia
väljatöötamine (EMPs kohaldatav tekst)
1.
Kohaldamisala
Euroopa Liidu läänepiiriks olev Atlandi ookean on
maailma suuruselt teine ookean. Käesolev teatis on vastus Euroopa Liidu Nõukogu[1]
ja Euroopa Parlamendi[2] taotlusele. Selles
tehakse ettepanek võtta kasutusele ühtne ja tasakaalustatud lähenemisviis, mis
on kooskõlas ELi 2020. aasta strateegiaga[3] ja selle
juhtalgatustega, mille raames edendatakse territoriaalset ühtekuuluvust ja
võetakse arvesse rahvusvahelist mõõdet. Kavandatud lähenemisviis keskendub küll peamiselt
Atlandi ookeani rannikul paiknevate ja töötavate kogukondade abistamisele uute
majandusoludega toimetulekul, kuid võetakse arvesse ka seda, et EL jagab
vastutust maailma ookeanide kaitsmise eest. Üldiselt hõlmab kõnealune
strateegia ELi viie Atlandi ookeani äärse[4] liikmesriigi –
Prantsusmaa, Iirimaa, Portugal, Hispaania ja Ühendkuningriik[5]
– rannikuid ning nende territoriaal- ja jurisdiktsiooni alla kuuluvaid vesi,
samuti rahvusvahelisi vesi, mis läänes ulatuvad Põhja- ja Lõuna-Ameerikani,
idas Aafrika ja India ookeanini, lõunas Lõuna- ja põhjas Põhja-Jäämereni[6].
Lisaks viit ELi liikmesriiki hõlmavatele riiklikele ja kohaliku tasandi
meetmetele taotletakse, et koostööd teeksid ka teised ELi liikmesriigid, kes
kasutavad kõnealuseid alasid, ning rahvusvahelised partnerid, kelle veed
puutuvad kõnealuste aladega kokku. Tuleks võtta arvesse ka tagajärgi, mille
toob kaasa Islandi ühinemine ELiga. Kõiki kavandatavaid meetmeid rahastatakse
olemasolevatest programmidest ning need ei avalda lisamõju ELi eelarvele.
2.
Probleemid ja võimalused
Atlandi ookeaniga seotud probleemid ja võimalused
saab rühmitada viie teema alla. Need ei moodusta siiski komplekti, mida saab
osadeks lahutada. Ühe teema raames võetavad meetmed võivad aidata saavutada ka
teise teema eesmärke. Ning need kõik aitavad kaasa peamise eesmärgi
saavutamisele: luua jätkusuutlikke töökohti ja edendada majanduskasvu.
2.1.
Ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi rakendamine
Inimtegevuse juhtimisega Atlandi ookeani
piirkonnas tuleb saavutada tervislik ja tootlik ökosüsteem. On üldteada, et
sellist lähenemisviisi on kõige parem rakendada, juhtides koos kogu tegevust ja
kõiki toiminguid, mis mõjutavad merd. Ökosüsteemil põhinev lähenemisviis on
aluseks merenduse juhtimisele nii ühise kalanduspoliitika kui ka merestrateegia
raamdirektiivi[7] puhul. Mõlemas õigusaktis
on viiteid suuremale sidususele[8]. Jätkusuutliku kalanduse
tagamise ja hea keskkonnaseisundi saavutamise rakendusprotsessid on praktikas
siiski enamasti eraldiseisvad ja nõuavad täiendavate jõupingutuste tegemist
Atlandi ookeani piirkonnas. Seepärast peab Atlandi ookeani käsitlev strateegia
keskenduma järgmiste aspektide arendamisele. –
Mõlemal pool Atlandi ookeani on kalandusel olnud
majanduses keskne koht. Atlandi arvele langeb jätkuvalt umbes kolmandik[9]
ELi kalalaevastiku lossitavatest kogustest. Üks neljandik ELi kalaimpordist
väärtuslikus arvestuses pärineb Norrast ja Islandilt. Ühise kalanduspoliitika
kavandatavas reformis[10] tehakse ettepanek
majandada asjaomaseid kalavarusid nii, et saavutatakse maksimaalne jätkusuutlik
saagikus, säilitades samal ajal praegustele ja tulevastele põlvkondadele vee-elusressurssidest
pärinevad kaubad ja teenused. Saavutatud on juba palju. Näiteks on mõlemad
Põhja-Atlandi piirkondlikud kalandusorganisatsioonid: Kirde-Atlandi
Kalanduskomisjon ja Loode-Atlandi Kalandusorganisatsioon sulgenud kooskõlas ÜRO
resolutsioonidega 61/105 ja 64/72 püügipiirkondi põhjatraalidele, et tagada
süvamere kalavarude pikaajaline jätkusuutlikkus ning kaitsta ka ohualdis
mereökosüsteeme, sh käsnasid ja koralle. Kuid sellega tuleb veelgi tegelda. Ühe
liigi majandamine tuleb asendada mitme liigi majandamist käsitlevate
pikaajaliste kavadega, milles võetakse arvesse laiemat ökosüsteemi. Atlandi
ookeani äärsed liikmesriigid peavad ära kasutama ühise kalanduspoliitika
reformiga loodud piirkondlikustamise võimalused, et võtta vastu tehnilised
meetmed Atlandi ookeani majandamiseks. Komisjon kavatseb teha ettepaneku
asjakohase raamistiku vastuvõtmiseks niipea, kui ühise kalanduspoliitika reform
on jõustatud. –
Vesiviljelus võib rahuldada ELi vajadusi tervisliku
ja jätkusuutlikult toodetud kalatoodete järele kaugelt üle selle taseme, mida
suudab anda kalapüük. Atlandi ookeani puhtad rannikuveed, mida uhuvad tugevad
hoovused, annavad võimaluse selle vajaduse rahuldamiseks säilitades
konkurentsivõime maailmaturul ja austades loodust. Praegu piirab laienemist siiski
ruumipuudus Atlandi ookeani rannikul. Samal ajal, kui jätkatakse uuringud,
võimaldavad uus tehnika ja innovatiivne tehnoloogia sellel tööstusharul liikuda
edasi avamerele; ruumi jagamine muude infrastruktuuridega, nt tuuleturbiinide
platvormidega, on võimalus, mida tuleks arvesse võtta iga litsentsimisprotsessi
alguses. Sellepärast peab kõnealuse strateegia abil edendama ruumilist
planeerimist kui ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi rakendamise vahendit
Atlandi ookeani piirkonnas. Niisugune protsess peaks suurendama ühtlustamist,
sidusust ja Atlandi ookeani kaitstud merepiirkondade vastupanuvõimet kooskõlas
ELi bioloogilise mitmekesisuse tegevuskavaga. Juba praegu toetatakse ELi integreeritud
merenduspoliitika ja territoriaalse koostöö vahenditest Atlandi ookeani mereala
ruumilise planeerimise ja rannikualade haldamise katseprojekte. Euroopa
Komisjon uurib praegu võimalusi nende mehhanismide süsteemsemaks kasutamiseks,
mis võimaldab Atlandi ookeani äärsetel liikmesriikidel ja sidusrühmadel
rakendada ökosüsteemil põhinevat lähenemisviisi. –
Lõpuks tuleb märkida, et Atlandi ookeani vee
ringlus põhjustab muudatusi nii Euroopa maismaal kui ka mere ökosüsteemides.
Ilma Atlandi ookeani paremini mõistmata ei ole võimalik ennustada, millised
muudatused toimuvad tulevikus Euroopa kliimas, ega nende muudatustega
kohanduda. Seepärast on mereliste põhimuutujate jälgimiseks vaja jätkusuutlikke
vaatlussüsteeme nii kosmoses kui ka merel. Euroopa ja Põhja-Ameerika partnerid
panustavad Argo programmi, mille vahendusel on ookeani juba paigutatud 900
ujukit, mis jälgivad pidevalt Atlandi ookeani ülemise veekihi temperatuuri ja
soolsust. Komisjon kavatseb uurida võimalusi kõnealuse ookeaniuurimise süsteemi
toetamiseks ja valmistab koos partneritega ette süsteemi laiendamist suuremate
sügavuste ning biokeemiliste ja füüsikaliste parameetrite jälgimiseks.
2.2.
Euroopa CO2-jalajälje vähendamine
Kuna kliimamuutuste leevendamine on ELi iga
poliitika lahutamatu osa, siis peab asjakohane strateegia keskenduma
järgmistele elementidele: –
Atlandi ookeanil puhuvad kõvemad tuuled kui teistel
meredel, mis uhuvad Euroopa kaldaid. See pakub võimalusi puhta energeetika
kasutamiseks, kuid võib aidata ka vähendada sõltuvust fossiilkütuse
kaugelasuvatest allikatest. Tuuleturbiinid on juba lülitatud Euroopa
energiatehnoloogia strateegilisse kavasse ning üha rohkem paigutatakse neid
merre,[11] et kasutada ära
tugevamaid tuuli ja vähendada turbiinide mõju maastikule. Avamere tuuleparkide
laiendamine Atlandi ookeanil pakub olulisi tööstuslikke võimalusi neid teenindavatele
sadamatele. Aastaks 2020 paikneb ligi 20 % Euroopa avamere
tuulegeneraatorite võimsusest Atlandi ookeani basseinis. –
Samuti tuleb ära kasutada Atlandi ookeani võimsate
lainete ja tugevate hoovuste potentsiaali. Hoovustest saadava energia etteaimatav
loomus võib täiendada tuuleturbiinidest saadavat ebaühtlast energiat. Saartel
on võimalik saada merest väga suur osa oma tarbitavast energiast. Avamere
taastuvatest energiaallikatest toodetud energia suuremahuline edukas kasutamine
on siiski võimalik ainult siis, kui tagatakse võrguühendused peamiste
tootmiskeskuste ühendamiseks tarbimiskohtadega. 2010. aasta detsembris leppisid
kümme Euroopa riiki kokku avamere elektrivõrgu arendamises külgnevas
Põhjameres. Euroopa energeetika infrastruktuuride rakendamise uutes suunistes
teeb komisjon ettepaneku, et Iiri meri koos Põhjamere ja Läänemerega lisataks
„põhjapoolsete merede avamerevõrku”, mida edaspidi käsitataks energiataristu
prioriteedina. See kiirendaks lubade andmist. Komisjon kavatseb rakendada nõukogu taotluse[12]
uurida sünergiat Euroopa energiapoliitika ja integreeritud merenduspoliitika
vahel, et edendada merest, sh Atlandi ookeanist energia tootmist, eelkõige
laineid, tõusu ja mõõna, hoovusi ja temperatuurigradienti arvestades. –
Meretranspordis tehtavad muudatused aitavad samuti
kaasa CO2-jalajälje vähendamisele Atlandil. Rahvusvahelise
Mereorganisatsiooni egiidi all on käimas läbirääkimised rahvusvahelise
laevanduse tekitatud CO2 heite vähendamise üle. Energiatõhususe
näitaja vastuvõtmine aitab vähendada laevadelt pärinevaid heitkoguseid.
Heitkoguste vähendamise eesmärgid soodustavad kütusesäästlikumate laevade
kasutamist ja võivad mõjutada ka Atlandi laevaliikluse marsruute. Atlandi
ookeani käsitlev strateegia peaks kajastama seda, kuidas Atlandi laevandus
tegutseks kasvanud veomahtude ja väiksema süsinikdioksiidiheite tingimustes. Kaubaveo ümbersuunamine maanteedelt merele
vähendab samuti heitkoguseid. Transporti käsitleva ELi valge raamatuga
kooskõlas võetakse praegu meetmeid veetranspordi integreerimiseks Euroopa
transpordivõrgustikku. Atlandi ookeani ääres ei ole küll ühtki Euroopa
suurimatest sadamatest, kuid on suur hulk väiksemaid tähtsaid sadamaid. ELi
meremagistraalide projektidega panustatakse juba olemasolevatesse
marsruutidesse Bilbao ja Zeebrugge ning Sinesi ja La Spezia vahel, samuti uude
marsruuti Gijóni ja Saint-Nazaire’i vahel, mida varsti täiustatakse suurema
liiklussageduse huvides. Kavandatakse marsruuti Nantes-Saint-Nazaire’i ja Vigo
vahel, hiljem pikendatakse seda Le Havre’ini ja Algesiras’ini. Bresti ja
Leixõesi vahelisel marsruudil algab tegevus 2014. aastal. Atlandi ookeani
äärsed piirkondlikud ametiasutused kavatsevad üleeuroopalise transpordivõrgu
(TEN-T) osana edasi arendada mitmeliigilisi transpordikoridore. Muud ELi meetmed
Atlandi ookeani lähimerevedude tõhususe suurendamiseks hõlmavad projekti „ELi
ühine piirideta meretranspordiruum”[13] ja katseprojekti „Sinine
vöönd” rakendamist, et vähendada halduskoormust, näiteks ELi-siseste merevedude
tolliprotseduure. Komisjon hindab saavutatud edu 2012. aastal. Meretransporti
käsitlevad läbirääkimised Ameerika Ühendriikide mereadministratsiooniga
tipnesid lähimerevedusid käsitleva vastastikuse koostöö memorandumi
allakirjutamisega 2011. aastal. Piirkondlike ametiasutuste järelduste
tulemused, komisjoni eduaruanne ja teiste merenduslike ametiasutustega tehtud
koostööst saadud õppetunnid kasutatakse ära Atlandi strateegia väljatöötamisel,
et suurendada lähimerevedude mahtu.
2.3.
Atlandi merepõhja loodusvarade säästev kasutamine
Atlandi merepõhja loodusvarade säästva kasutamise
väljaarendamiseks peaks asjaomane strateegia keskenduma järgmistele
aspektidele. –
Komisjoni hiljutises teatises kaubaturgude ja
toorainega seotud probleemide lahendamise kohta[14]
rõhutatakse, et on vaja suurendada investeeringuid Euroopa loodusvaradesse,
tagades samas, et maavarade kaevandamine toimub turvalistes tingimustes, mis
säästavad keskkonda ja austavad töötajaid. 2010. aastal võttis Rahvusvaheline
Merepõhjaorganisatsioon vastu määrused polümetallilise mugulmaagi otsingute ja
uuringute kohta[15] ning juulis 2011 andis
loa otsinguteks Kesk-Atlandi mäestiku põhjaosa ühes piirkonnas.
Merepõhjaorganisatsiooni tellimust täitvate praeguste töövõtjate jõupingutused
on suunatud peamiselt pigem pikaajalistele geoloogilistele ja
keskkonnauuringutele, mida rahastavad valitsused, kui ärilistest kaalutlustest
ajendatud uuringutele. Toorainet käsitlev Euroopa partnerlus, mida komisjon
kavandas strateegia EL2020 juhtalgatuse „Innovaatiline liit”[16]
raames, hõlmab teadusuuringute ja merelisele toorainele jätkusuutlikku
juurdepääsu edendamist. –
Mereuuringute instituudid mõlemal pool Atlandi
ookeani on võimelised süvendama arusaama sellest, mida ookeani suur
bioloogiline mitmekesisus võib edaspidi pakkuda toidu, kütuse ja ravimite osas,
säilitades samas mereökosüsteemi funktsioonid. Nad teevad üha rohkem koostööd.
ELi viis Atlandi ookeani äärset riiki, samuti teised ELi liikmesriigid ning
Norra ja Island teevad juba koostööd seitsmenda raamprogrammi[17]
SEAS-ERA koordineeriva tegevuse[18] egiidi all ja
valmistavad praegu ette ühise kavandamise algatust „Terved ja tulutoovad mered
ja ookeanid”,[19] et osaleda riiklike
mereuuringute programmide töös. Kuna on olnud raske luua üleatlandilisi
partnerlusi, sest on vaja kooskõlastada rahastamisvõimaluste ajakava, püüab
komisjon määratleda korda, mis võimaldab mõlemal pool Atlandi ookeani asuvatel
organisatsioonidel panustada ühisprojektidesse. –
Ligipääs uurimisinstituutide ja riigiasutuste
toodetud andmetele ei ole varem alati olnud lihtne. ELi algatusega „Merealased
teadmised 2020”[20] toetatakse ettevõtlust
ja looduskaitset juhtivaid asutusi, andes neile võimaluse saada merebasseinide
lõikes ühtlustatud merendusandmeid ühtsest juurdepääsupunktist, millega
vähendatakse ranniku- või meretaristu kavandamiseks, ehitamiseks ja käitamiseks
vajalike andmete kogumise kulutusi. Merendusandmete kasutusõiguse avamine mitte
ainult ei muuda olemasolevaid äritoiminguid konkurentsivõimelisemaks, vaid
soodustab ka innovatsiooni, avades juurdepääsu varem eemal hoitud teadlastele
ja väikeettevõtetele. Kavatsuste kohaselt peavad ELi jõupingutused aitama kaasa
ka sellistele ülemaailmsetele avatud juurdepääsu algatustele nagu GEBCO[21]
ja OneGeology[22]. Kõnealune strateegia
peaks kajastama Atlandi ookeani piirkonnas avanevaid võimalusi ja arenguid.
2.4.
Ohtudele ja hädaolukordadele reageerimine
EL peab olema valmis reageerima Atlandil
tekkivatele ohtudele ja hädaolukordadele, olenemata sellest, kas nende
põhjuseks on õnnetusjuhtumid, loodusõnnetused või kriminaalne tegevus. Atlandi
ookeani piirkonnas on prioriteetsed järgmised aspektid. –
Meresõiduohutust käsitlevate oluliste seadusandlike
meetmete vastuvõtmine. Viimane selles valdkonnas oli kolmas meresõiduohutuse
pakett 2009. aastal,[23] mis on vähendanud
laevaõnnetuste ohtu. Bonni ja Lissaboni kokkulepped[24]
on edendanud liikmesriikidevahelist kooskõlastamist mereõnnetusteks
valmisolekuks ja nende puhul reageerimisel. Pariisi vastastikuse mõistmise
memorandumi tulemusena on igal aastal kontrollitud üle 24 000 laeva.
Õnnetusi siiski juhtub ja Atlandi ookeani põhi saab kahjustada ka selliste
loodusõnnetuste korral nagu 2010. aastal Vendéed tabanud torm. Kui lisame
muudele merd mõjutavatele inimtegevustele ka muutuva kliima, tähendab see, et
varasem käitumine ei saa olla meile eeskujuks tulevikus. Ootamatusteks tuleb
alati valmis olla. Esimesed tunnid on õnnetuse toimumise puhul kõige
olulisemad ning kohaliku mõjuga juhtumite korral on vaja, et naabrid tuleksid
appi. Peavad olema vahendid tormi, maavärina, tsunami, tuumakatastroofi,
võõrliikide sissetungi ja naftareostuse puhul reageerimiseks. Varajaste
hoiatuste andmiseks on nõutav pidev mereseire, teabe kiire edastamine,
reageerimisrühmade koordineerimine ja spetsialisti nõuande saamise võimalus.
Komisjon juhib õnnetuste vältimise ja nendeks valmisolekuks tehtavat tööd,
sealhulgas riskijuhtimispoliitikat,[25] mis seob riski- ja
ohuanalüüsi otsuste vastuvõtmise ja stsenaariumite kavandamisega piiriüleste
katastroofide puhul. Suurõnnetuse puhul hõlbustab ELi kodanikukaitse mehhanism
liikmesriikidest ja Euroopa Meresõiduohutuse Ametilt saadava abi
koordineerimist ja kohaletoimetamist. Abi võib olla ka täpsest
mereilmaprognoosist, mis põhineb üleilmse keskkonna- ja turvaseire programmi
põhiteenusel. Sellega edastatakse eraldi prognoose kirdeala mandrilava ning
Pürenee poolsaare ja Biskaia lahe piirkonna jaoks. Atlandi ookeani ranniku ja
seal elavate inimeste kaitsmise eest vastutavad riiklikud ja piirkondlikud
ametiasutused peaksid koostama projekte, et testida valmisolekut ELi
territoriaalse koostööprogrammi raames ja tegutsema aktiivselt ka ELi
kodanikukaitse mehhanismi kaudu. –
Atlandi ookean on Euroopa kaubanduse tugisammas.
Euroopa tarnekindlus peab olema absoluutselt turvaline ning relvade, inimeste
ja narkootikumide salakaubaveole tuleb piir panna. ELi ja USA majanduse arvele
langeb peaaegu pool maailma SKPst ja peaaegu kolmandik maailma kaubavoogudest.
Juunis 2011 leppisid need kaks partnerit kokku standardite vastastikuses
tunnustamises, et vähendada kaubanduse regulaarseid kitsaskohti, tagades samal
ajal üleatlandilise tegevuse turvalisuse. Teiste kriitiliste mereteede
arendamise strateegia näeb ette rannikuäärsete riikide suutlikkuse
suurendamise. Praegu käib vajaduste hindamine, et määrata kindlaks, millised
stabiilsusvahendi raames võetavad meetmed võiksid vähendada piraatlust,
relvastatud rööve merel ja pantvangide võtmist Guinea lahel. Euroopa Meresõiduohutuse Ameti süsteem SafeSeaNet
võimaldab juba praegu laevadelt edastatud kohustuslike teadete integreerimise
ja juurdepääsu automaatse identifitseerimissüsteemi (AIS) signaalidele, mille
on tuvastanud rannikujaamad. Kalalaevade liikumist jälgitakse
laevaseiresüsteemi abil ning kaugtuvastuse ja kaugseire süsteem võimaldab
jälgida kõiki üle 300-tonniseid reisi- ja kaubalaevu kuni tuhande miili
kaugusel Euroopa rannikust. On demonstreeritud, et muu tehnoloogia[26]
abil on võimalik tuvastada veelgi kaugemal asuvaid laevu. Siiski ei ole neil,
kes võitlevad selliste ohtudega nagu salakaubavedu, illegaalne kalapüük või
narkokaubandus, veel juurdepääsu täielikule pildile olukorrast, kuna
andmevahetuse kokkulepped eri ametiasutuste vahel ei ole veel täielikult
rakendatud. Atlandi ookeani piirkonnale tulevad seepärast kasuks ELi tasandi
meetmed, mida võetakse praegu ühise teabejagamiskeskkonna (CISE) edendamiseks,
mis ühendab sellised süsteemid nagu Euroopa välispiiride seiresüsteem (EUROSUR)
ja SafeSeaNet teabevahetuseks ebaseadusliku rände ja piiriüleste kuritegude
kohta. Teabevahetus ei ole üksnes ELi-sisene mure. Näiteks leppisid Ameerika
Ühendriigid ja Euroopa Liit septembris 2011 kokku ebaseaduslikku, teatamata ja
reguleerimata kalapüüki käsitleva teabe vahetamises. Atlandi ookeani käsitlev
strateegia peaks keskenduma teabejagamisest saadava tulu maksimeerimisele.
2.5.
Sotsiaalselt kaasav majanduskasv
Ehkki olukord Atlandi ookeani äärsetes
piirkondades on erinev, on paljudel kogukondadel vaja toime tulla töökohtade
vähenemisega kalanduses ja laevaehituses, massiturismi suundumisega soojema
kliimaga paikadesse ja sellega, et vanemad inimesed hakkavad pensionile jäämiseks
üha enam valima rannikualasid. Sellega seoses on vaja tagada, et rannikualadel
loodaks uued suure lisandväärtusega töökohad, ning et neil, kes tahavad leida
tööd uutes majandusharudes, oleksid nende tööde tegemiseks vajalikud oskused. –
Selleks et säilitada merendusalane oskusteave ja
taastada merenduselukutsete köitvus, on vajalik väljaõppe, ümberõppe ja
kutsekvalifikatsiooni laialdasem vastastikune tunnustamine, sealhulgas järgmise
põlvkonna mereteadlaste[27] väljaõppega seoses. On
vaja paremini ära kasutada pensioneerunud merendustöötajate kogemusi ja
meelitada noori inimesi valima merenduskarjääri. Sotsiaalpartneritega peetav
dialoog kalurite ja meremeeste töötingimuste üle peaks jätkuma. Komisjon on
alustanud kutsekvalifikatsioonide tunnustamise 2005. aasta direktiivi
hindamist, mis 2011. aastal tipneb asjakohase rohelise raamatuga ning 2012.
aastal vaadatakse see direktiiv uuesti läbi. Selle strateegia eesmärk peaks
olema lisada Atlandi merendustööstuse panus neisse jõupingutustesse. Merendusettevõtete ja haridusasutuste piirkondlike
klastrite loomine võib tagada kvalifitseeritud tööjõu ja edendada tööjõu
liikumist sektorite sees. Näiteks saab Bresti avameretööstus kasu selliste
instituutide lähedusest, kus õpetatakse mereerialasid ja tehakse mereuuringuid.
Ning Iirimaa merendusinstituudi algatus SmartOcean kasutab riikidevahelisi
infotehnoloogia ettevõtteid ja väikeettevõtteid, et välja arendada kõrge
väärtusega tooteid merendustööstuse jaoks. Uute sidetehnoloogiate tulek
tähendab seda, et tööstusettevõtete kriitiline mass ja geograafiliselt eri
kohtades paiknevad uurijad võivad luua virtuaalseid klastreid. Strateegia
keskmes peaks olema selliste klastrite arendamise soodustamine territoriaalsete
koostööprojektide kaudu. –
Asjatundlik turism[28] võib aidata taaselustada
mõnesid Atlandi ookeani rannikualasid, kuid see peab ligi meelitama
aastaringse, mitte pelgalt suvise kauplemise, et toetada heade töökohtade
tekkimist. Atlandi ookeani võimas looduslik ilu, suur bioloogiline
mitmekesisus, traditsioonilised mereandidest toidud ja keldi kultuur on
väärtus, mida on võimalik hõlpsalt ära kasutada. Merega seotud tegevusalad on
oluliseks tuluallikaks ja võimaldavad luua häid töökohti, kuid Atlandi ookeani
rannikul on suur puudus kaidest, eriti suurtele lõbusõidulaevadele sobilikest
kaidest. Ristlusturismitööstuse märkimisväärne kasv mujal ei ole veel leidnud
järgimist Atlandi ookeanil. Atlandi strateegia peaks hõlmama arenguvõimalusi
kõnealuses valdkonnas.
3.
ELi vahendid
ELi õigusaktid, millel on suur mõju merele ja mis
võimaldavad märkimisväärset kohalikku autonoomiat, on varases küpsusjärgus ning
ELi 2014–2020. aasta rahastamisvahendeid alles valmistatakse ette. Praegu ja
lähemas tulevikus tehtud programmiotsused mõjutavad kogu kõnealust
ajavahemikku. Seepärast on oluline, et Atlandiga seotud huvirühmad oleksid
valmis neid vahendeid kasutama käesolevas teatises esitatud probleemide
lahendamiseks. Peamised vahendid on: –
struktuurifondidest rahastatav ühine strateegiline
raamistik, mille abil Euroopa 2020. aasta strateegia sihid ja eesmärgid
kirjutatakse lahti põhimeetmeteks ning mis keskendub sellistele valdkondadele
nagu energia ja keskkond. Selles raamistikus määratakse kindlaks põhimeetmed,
mida on vaja peaeesmärkide ja juhtalgatuste elluviimiseks. Ühine strateegiline
raamistik hõlmab neid meetmeid, mida toetavad praegu Ühtekuuluvusfond, Euroopa
Regionaalarengu Fond, Euroopa Sotsiaalfond, Euroopa Merendus- ja Kalandusfond
ning Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond, samuti määratakse selle
raamistiku abil kindlaks seosed ja koordineerimismehhanismid teiste ELi
rahastamisvahenditega, nagu teadusuuringute, innovatsiooni, elukestva õppe ja
võrgustike programmid; –
algatus Horisont 2020 – teadusuuringute,
innovatsiooni ja tehnoloogilise arengu ühine strateegiline raamistik, mis on
tugevasti seotud riiklike uurimisprogrammidega tipptasemel teaduse
edendamiseks, sotsiaalsete probleemide lahendamiseks ja konkurentsi
elavdamiseks. Teadusuuringud, tehnoloogiline areng ja innovatsioon võivad luua
võimalusi jätkusuutlikuks kasvuks, mis hüvitab traditsiooniliste
merendusvaldkondade suhtelise kahanemise. Käimasolev SEAS-ERA projekt annab
Atlandi ookeani basseinile konkreetsed prioriteedid, mida saab kasutada uue
raamistiku tööprogrammides; –
reformitud ühine kalanduspoliitika. Komisjon on esitanud[29]
tegevuskava, millel on tähelepanuväärsed piirkonnastamise ja lihtsustamise
eesmärgid. Samal ajal, kui põhilised otsused eesmärkide, ühiste miinimumnõuete,
tulemuste ja täitmistähtaegade osas jäävad ELi tasandile, peaks liikmesriigid
saama paindlikult otsustada kalanduse haldamise muude meetmete üle komisjoni
järelevalve all ja täielikus vastavuses ELi õigusega. Atlandi ookeani äärsed
liikmesriigid on sellise ülesannete üleandmise heaks kiitnud ja loodavad, et
see muudab kalanduse haldamise võimekamaks kiiremini ja tõhusalt reageerima
muutuvatele ökoloogilistele või majandustingimustele; –
merestrateegia raamdirektiiv,[30]
millega kehtestatakse raamistik merekeskkonnas hea keskkonnaseisundi
saavutamiseks või säilitamiseks hiljemalt aastaks 2020. Hea keskkonnaseisund
määratakse merepiirkonna[31] tasandil, seega on vaja
liikmesriikide vahelist koostööd, et määratleda, jälgida ja hinnata, milline on
hea keskkonnaseisund; –
merepoliitika juhtalgatused, mis on seotud
mereseire, merealaste teadmiste ja mereala ruumilise planeerimisega. Nende
raames kehtestatakse normid ELi tasandil, kuid need hõlmavad ka meetmeid, mis
on eriomased Atlandi ookeanile. Näiteks hõlmab merealaste teadmiste parandamise
protsess eraldi „kontrollpunkte”, et teha kindlaks Biskaia lahe, Keldi mere,
Ibeeria poolsaare ja Makaroneesia vete mereseireprogrammide puudujäägid,
dubleeriv tegevus ja prioriteedid; –
välispoliitikavahendid, nagu Euroopa Arengufond ja
ELi kriitilise tähtsusega mereteede programm, et kaasata kolmandad riigid
Atlandi laevaliikluse kaitsmisse, kuid samuti rahvusvaheliste (IMO kaudu) ja
kahepoolsete läbirääkimiste kaudu Atlandi ookeani piirkonnas; –
kõnealuses raamistikus on vaja seada tähtsuse
järjekorda teadusuuringud, katseprojektid, dialoogid, partnerlus ja
investeeringud strateegilistesse ja programmis ettenähtud ettepanekutesse, et
koostada Atlandi ookeani jaoks kõige tõhusam pakett.
4.
Strateegia elluviimine
Atlandi strateegia toimimahakkamiseks ei piisa
üksnes ELi institutsioonide tegevusest. Selleks on vaja liikmesriikide, piirkondade,
kohalike ametiasutuste ja erasektori, samuti eksperdirühmade panust. Seepärast
põhineb Atlandi ookeani piirkonna strateegia väljatöötamine järgmistel
meetoditel: –
meetmete kavandamisel ja rakendamisel tuginetakse
Atlandi ookeani äärsete liikmesriikide, piirkondade ja muude huvirühmade
aktiivsele osalusele ja initsiatiivile, kaasa arvatud kohalike tegevusrühmade
osalus. Viimased on avaliku ja erasektori esindajate rühmad, kes saavad Euroopa
Kalandusfondist ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist eritoetust, et
teha kindlaks ELi investeeringute vajadus. Selline eneseabil põhinev alt
ülespoole suunatud lähenemisviis on andnud kohalikele kogukondadele vahendid
uue majandustegevuse arendamiseks valdkondades, kus tavapärased võimalused
vähenevad ning peaksid jätkuma uue rahastamisega struktuurifondidest pärast
2013. aastat; –
rahvusvahelise koostöö edendamine sellistes
küsimustes nagu seire, andmevahetus, merekeskkonna hindamine, teadusuuringud,
laevadelt pärineva heite ja reostuse vähendamine, ohutu ja turvaline meresõit,
sadamate julgeolek, võitlus piraatluse ning ebaseadusliku, reguleerimata ja
teatamata kalapüügiga; –
kõnealuse strateegia elluviimiseks tuleb 2013.
aasta lõpuks võtta vastu tegevuskava, märkides ära konkreetsed projektid ja
meetmed, mida soovitatakse toetada; –
olemasolevatele struktuuridele toetuv „tark
juhtimine” strateegia rakendamiseks. Strateegia rakendamise vahendid on järgmised: –
tugevdatud koostöö – koosolekud, konverentsid,
õpitoad, veebipõhised arutelud ja teabesaidid; –
sihipärased meetmed olemasolevate kokkulepete ja
struktuuride raames, nt Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse konventsioon
(OSPAR), piirkondlikud kalandusorganisatsioonid ja Rahvusvaheline
Mereorganisatsioon; –
strateegiline kombinatsioon punktis 3 osutatud ELi
rahastamisvahenditest ja õigusaktidest, et saavutada Atlandi ookeani piirkonnas
püstitatud eesmärgid. Kõige esimese sammuna luuakse Atlandi foorum, mis
võimaldab anda oma panuse liikmesriikidel, parlamendil, piirkondlikel
ametiasutustel, kodanikuühiskonnal ning olemasolevate ja loodavate ettevõtete
esindajatel. See hõlmab mitmeid õpikodasid, kus keskendutakse eespool
kirjeldatud ülesannetele ja võimalustele, ning eksperdirühma, kes pakuks välja
võimalused eesmärkide saavutamiseks. Foorum peaks alustama tööd aastal 2012 ja
saadetaks laiali aastal 2013. [1] Nõukogu järeldused integreeritud merenduspoliitika
kohta, 14. juuni 2010. [2] Resolutsioon Atlandi ookeani piirkonna Euroopa
strateegia kohta, 9.3.2011 (ref B7 0165/2011). [3] KOM(2010) 2020. [4] Siin ei võeta arvesse pisut erinevaid probleeme, mille
all kannatavad Põhjamere rannikud ja veed. Veel ei ole otsustatud, kas
Põhjamere jaoks töötatakse välja eraldi strateegia. [5] Sealhulgas äärepoolseimad piirkonnad: Assoorid, Kanaari
saared, Prantsuse Guajaana, Guadeloupe, Madeira, Martinique, Saint-Barthélemy
ja Saint-Martin. [6] Eraldi on välja töötatud Arktikat käsitlev ELi
lähenemisviis, vt KOM(2008) 763. [7] Vt eelkõige ELT 164, 25.6.2008, lk 19, artikli 1 lõige
3. Merestrateegiates rakendatakse inimtegevuse juhtimise suhtes ökosüsteemil
põhinevat lähenemisviisi. [8] Vt nt merestrateegia raamdirektiivi põhjendused 39 ja 40
ning ühise kalanduspoliitika kavandatud määruse põhjendus 8 ja artikli 2 lõige
4. [9] V.a Põhjameri. [10] KOM(2011) 417, Ühise kalanduspoliitika reform. [11] KOM(2008) 768, 13.11.2008. [12] Üldasjade nõukogu, 16. november 2009. [13] KOM(2009) 10, jaanuar 2009. [14] KOM(2011) 25, veebruar 2011. [15] ISBA/6/A/18, lisa. [16] KOM(2010) 546 (lõplik). [17] ELi peamine teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse
rahastusvahend. [18] SEAS-era: Integreeritud mereuuringute strateegia ja
programmide poole – http://www.seas-era.eu [19] http://www.jpi-oceans.eu [20] Komisjoni teatis „Merealased teadmised 2020: mereandmed ja
-vaatlus aruka ja jätkusuutliku majanduskasvu huvides” (KOM(2010) 461,
8.9.2010). [21] Ookeanide üldine batümeetriline kaart. [22] Rahvusvaheline algatus maailma üldgeoloogiliste
uurimistööde kohta, käivitati aastal 2007, et panustada projekti „Planeedi Maa
rahvusvaheline aasta”. [23] 23. aprilli 2009. aasta määrused (ELT L 131, 28.5.2009) ja
sellega seotud järgnevad direktiivid. [24] Lissaboni kokkuleppes on sätestatud reostusjuhtumite
vastumeetmete rahvusvahelise keskuse (CILPAN) rakendamine Kirde-Atlandil. [25] Riskide hindamise ja kaardistamise suunised katastroofide
ohjamise jaoks (SEC(2010) 1626). [26] Näiteks satelliitide abil, mis püüavad kinni laeva
automaatse identifitseerimise süsteemi signaalid. [27] Euroopa merenduspäeva 2010 seminar „Euroopa noorte
mereteadlaste ja tehnoloogide foorumi poole”: www.eurocean.org/euymast/. [28] KOM(2010) 352 (lõplik), 30.6.2010. [29] KOM(2011) 417. [30] Direktiiv 2008/56/EÜ, 17. juuni 2008. [31] Artikli 4 kohaselt on Atlandi ookeani kirdeosa
merepiirkond jagatud järgmisteks alarajoonideks: i) Põhjameri, sealhulgas Kattegat, ja Inglise kanal; ii) Keldi meri; iii) Biskaia laht ja Ibeeria poolsaare rannik; iv) Atlandi ookeanis Makaroneesia biogeograafiline piirkond, mis hõlmab
Assoori saarestikku, Madeirat ja Kanaari saari ümbritsevaid vesi.