DA
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg
NAT/774
EU-civilbeskyttelsesmekanisme (ændring)
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs
UDTALELSE
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om ændring af afgørelse nr. 1313/2013/EU om en EU-civilbeskyttelsesmekanisme
[COM(2019) 125 final – 2019/0070 (COD)]
Ordfører: Panagiotis Gkofas
Anmodning om udtalelse |
Europa-Parlamentet, 14/03/2019 Rådet, 27/03/2019 |
Retsgrundlag |
Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
Kompetence |
Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
Vedtaget i sektionen |
23/05/2019 |
Vedtaget på plenarforsamlingen |
19/06/2019 |
Plenarforsamling nr. |
544 |
Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) |
171/01/04 |
1.Baggrund
1.1Den 13. marts 2019 godkendtes en ny EU-civilbeskyttelsesmekanisme med Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om ændring af afgørelse nr. 1313/2013/EU. EU-civilbeskyttelsesmekanismen udgør en ramme for samarbejde og bistand i tilfælde af større katastrofer i og uden for EU. EU-civilbeskyttelsesmekanismen er blevet aktiveret mere end 300 gange siden 2001. Alle EU-medlemsstater, to EØS-lande (Island og Norge), Montenegro, Serbien, FYROM og Tyrkiet samt De Forenede Nationer (Sendairammen for katastrofeforebyggelse 2015-2030) og relevante internationale organisationer er parter i civilbeskyttelsesordningen. Ifølge retsakten skal der oprettes en supplerende pulje af ressourcer, rescEU, som skal sikre bistand i situationer, hvor de samlede eksisterende kapaciteter er utilstrækkelige. RescEU kommer navnlig til at råde over midler til at bekæmpe skovbrande fra luften og ressourcer til at reagere på medicinske nødsituationer og kemiske, biologiske, radiologiske og nukleare hændelser. Vidensnetværket om civilbeskyttelse møntet på uddannelse og vidensdeling vil også være en strategisk faktor i forbindelse med beredskab og forebyggelse.
1.2Denne ændring skulle forbedre forebyggelsen af risici ved at forpligte medlemsstaterne til at videreudvikle vurderingen af deres risikostyringskapacitet og deres risikostyringsplanlægning, navnlig i tilfælde hvor medlemsstaterne rammes samtidig af samme type katastrofer, hvad enten de er menneskeskabte eller ej eller skyldes uventede klimaændringer eller uforudsigelige, kraftige jordskælv med en høj grad af gentagelse med tab af menneskeliv og massive ødelæggelser af økosystemer, civile og offentlige infrastrukturer, økonomiske aktiviteter og små virksomheder til følge 1 .