ISSN 1977-0634 |
||
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161 |
|
![]() |
||
Dansk udgave |
Retsforskrifter |
65. årgang |
|
|
III Andre retsakter |
|
|
|
DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE SAMARBEJDSOMRÅDE |
|
|
* |
|
|
Berigtigelser |
|
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
|
|
|
(1) EØS-relevant tekst. |
DA |
De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode. Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
II Ikke-lovgivningsmæssige retsakter
FORORDNINGER
16.6.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161/1 |
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2022/926
af 15. juni 2022
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8. juni 2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
1.1. Tidligere undersøgelser og gældende foranstaltninger
(1) |
Ved forordning 2016/388 (2) (»den oprindelige forordning«) indførte Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en endelig antidumpingtold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien (»de oprindelige foranstaltninger«). Den undersøgelse, der førte til indførelsen af de oprindelige foranstaltninger, er i det følgende benævnt »den oprindelige undersøgelse«. |
(2) |
Den indførte antidumpingtold varierede fra 0 % for Electrosteel Castings Ltd til 14,1 % for Jindal Saw Limited og »alle andre virksomheder«. |
(3) |
Ved forordning (EU) 2016/387 (3) indførte Kommissionen også en endelig udligningstold på samme vare. Den indførte udligningstold varierede fra 8,7 % for Jindal Saw Limited til 9 % for Electrosteel Castings Ltd og »alle andre virksomheder«. |
(4) |
Efter Rettens domme i sag T-300/16 og T-301/16 (4) rettede Kommissionen de fejl, som Retten havde konstateret ved beregningen af antidumping- og udligningstolden for Jindal Saw Limited. Ved forordning (EU) 2020/526 (5) og (EU) 2020/527 (6) genindførte Kommissionen en ny endelig antidumping- og udligningstold for Jindal Saw Limited på henholdsvis 3 % og 6 %. |
(5) |
Den gældende antidumpingtold er på mellem 0 % for Electrosteel Castings Ltd, 3 % for Jindal Saw Ltd og 14,1 % for »alle andre virksomheder«. Den gældende udligningstold er på 6 % for Jindal Saw Limited og 9 % for Electrosteel Castings Ltd og »alle andre virksomheder«. |
1.2. Anmodning om en udløbsundersøgelse
(6) |
Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (7) modtog Kommissionen en anmodning om en undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2. |
(7) |
Anmodningen blev indgivet den 21. december 2020 af Saint-Gobain PAM, Saint-Gobain PAM Deutschland GmbH og Saint-Gobain PAM España S.A. (»ansøgerne«), på vegne af EU-producenter, der tegner sig for mere end 50 % af den samlede EU-produktion af rør af duktilt støbejern. Anmodningen var begrundet med, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville medføre fortsat eller fornyet dumping og fortsat eller fornyet skade for EU-erhvervsgrenen. |
1.3. Indledning af en udløbsundersøgelse
(8) |
Efter at have fastslået, at der forelå tilstrækkelige beviser til at indlede en udløbsundersøgelse, indledte Kommissionen den 17. marts 2021 en udløbsundersøgelse af importen til Unionen af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien (»det pågældende land«) på grundlag af grundforordningens artikel 11, stk. 2. Den offentliggjorde en indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (8) (»indledningsmeddelelsen«). |
(9) |
Samme dag indledte Kommissionen også en udløbsundersøgelse af udligningsforanstaltningerne vedrørende importen af samme vare (9). |
1.4. Nuværende undersøgelsesperiode og den betragtede periode
(10) |
Undersøgelsen af fortsat eller fornyet dumping og skade omfattede perioden fra den 1. januar 2020 til den 31. december 2020 (»den nuværende undersøgelsesperiode«). Undersøgelsen af de tendenser, der er relevante for vurderingen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, omfattede perioden fra den 1. januar 2017 frem til udgangen af den nuværende undersøgelsesperiode (»den betragtede periode«). |
1.5. Interesserede parter
(11) |
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen interesserede parter til at kontakte den med henblik på at deltage i undersøgelsen. Endvidere underrettede Kommissionen specifikt EU-producenter, kendte producenter i Indien og myndighederne i Indien, kendte importører, brugere samt sammenslutninger, som den vidste var berørt af indledningen af udløbsundersøgelsen, og opfordrede dem til at deltage. |
(12) |
De interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til indledningen af udløbsundersøgelsen og til at anmode om en høring med Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer. Ingen af de interesserede parter anmodede om en høring. |
a) Stikprøveudtagning
(13) |
I indledningsmeddelelsen anførte Kommissionen, at den eventuelt ville udtage en stikprøve af de interesserede parter i henhold til grundforordningens artikel 17. |
Stikprøveudtagning af EU-producenter
(14) |
Kommissionen anførte i sin indledningsmeddelelse, at den havde udtaget en foreløbig stikprøve bestående af tre EU-producenter. Disse EU-producenter indgår i samme virksomhedsgruppe. Kommissionen udtog stikprøven på grundlag af produktions- og salgsmængden af samme vare i Unionen i den nuværende undersøgelsesperiode, dvs. mellem den 1. januar 2020 og den 31. december 2020. Den endelige stikprøve af EU-producenter tegnede sig for [70-85] % af den anslåede samlede EU-produktion og [70-85] % af den anslåede samlede EU-salgsmængde af samme vare, og den sikrede også en god geografisk spredning. |
(15) |
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, opfordrede Kommissionen interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve, men modtog ingen bemærkninger. Den foreløbige stikprøve blev derfor bekræftet og anset for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen. |
Stikprøveudtagning af importører
(16) |
For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald udtage en stikprøve anmodede Kommissionen ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at indgive de oplysninger, der er anmodes om i indledningsmeddelelsen. Da ingen ikke forretningsmæssigt forbundne importører gav sig til kende, var det imidlertid ikke nødvendigt at udtage en stikprøve. |
Stikprøveudtagning af producenter i Indien
(17) |
For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage en stikprøve anmodede Kommissionen alle kendte producenter i Indien om at indgive de oplysninger, der anmodes om i indledningsmeddelelsen. Kommissionen anmodede endvidere de indiske myndigheder om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne være interesserede i at deltage i undersøgelsen. |
(18) |
Da kun tre producenter indsendte en stikprøvebesvarelse inden for den fastsatte frist, besluttede Kommissionen, at det ikke var nødvendigt at udtage en stikprøve. |
b) Spørgeskemaer
(19) |
Kommissionen sendte spørgeskemaer til gruppen bestående af tre stikprøveudtagne EU-producenter og til de tre eksporterende producenter, der havde indsendt en stikprøvebesvarelse. De samme spørgeskemaer var også blevet gjort tilgængelige online (10) på tidspunktet for indledningen af undersøgelsen. |
(20) |
Kommissionen modtog spørgeskemabesvarelser fra de tre stikprøveudtagne EU-producenter og fra en af de eksporterende producenter, Tata Metaliks Limited (»TML«). Selv om de to andre eksporterende producenter indsendte stikprøvebesvarelser, indsendte de efterfølgende ikke en spørgeskemabesvarelse og samarbejdede således ikke i forbindelse med undersøgelsen. |
c) Verifikation
(21) |
Som følge af udbruddet af covid-19 og de nedlukningsforanstaltninger, der er indført af flere tredjelande, kunne Kommissionen ikke aflægge kontrolbesøg hos producenterne i henhold til grundforordningens artikel 16. Kommissionen foretog i stedet krydstjek uden kontrolbesøg af alle de oplysninger, den anså for nødvendige for sine afgørelser i overensstemmelse med sin meddelelse om konsekvenserne af covid-19-udbruddet for antidumping- og antisubsidieundersøgelser (11). Kommissionen foretog krydstjek uden kontrolbesøg af følgende eksporterende producent:
|
(22) |
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den fandt nødvendige for undersøgelsen. Der blev aflagt kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 16 hos følgende EU-producenter og en forretningsmæssigt forbundet salgsenhed i Italien:
|
1.6. Efterfølgende sagsforløb
(23) |
Den 18. marts 2022 fremlagde Kommissionen de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke den påtænkte at opretholde den gældende antidumpingtold. Alle parter fik en frist til at fremsætte bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger. |
(24) |
Kun Tata Metaliks Limited fremsatte bemærkninger inden for fristen. Kommissionen overvejede bemærkningerne og tog dem i betragtning, hvor det var relevant. Ingen af parterne anmodede om en høring. |
1.7. Bemærkninger til indledningen af undersøgelsen
(25) |
En bruger, nemlig Hydro Mat Benelux, og en eksporterende producent, nemlig Tata Metaliks Limited, fremsatte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen. |
(26) |
Kommissionen bemærkede, at Tata Metaliks Limited fremsatte sine bemærkninger til indledningen af proceduren den 17. februar 2022, dvs. mere end ni måneder efter fristen på 37 dage efter datoen for offentliggørelsen af indledningsmeddelelsen som defineret i punkt 5.2 i indledningsmeddelelsen. Kommissionen tog derfor ikke hensyn til dette indlæg. |
(27) |
Kommissionen bemærkede, at selv om Hydro Mat Benelux fremsatte bemærkninger til indledningen, samarbejdede virksomheden ikke fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Virksomheden udfyldte navnlig ikke spørgeskemaet til brugere, som kunne have været anvendt til at krydstjekke nogle af nedenstående erklæringer, som f.eks. de eksporterende producenters salgspriser eller dokumenter vedrørende offentlige udbud. |
(28) |
For det første hævdede Hydro Mat Benelux, at proceduren burde afsluttes, da anmodningen ikke blev indgivet senest tre måneder før den udløbsdato, der er nævnt i meddelelsen om det forestående udløb (12). |
(29) |
Kommissionen præciserede, at indgivelsesdatoen i indledningsmeddelelsen ikke svarede til den dato, hvor anmodningen blev indgivet. Som det fremgår af den ikkefortrolige udgave af anmodningen om en fornyet undersøgelse, som siden den 17. marts 2021 har været tilgængelig i det ikkefortrolige dossier og dermed tilgængeligt for alle interesserede parter, blev anmodningen behørigt indgivet den 18. december 2020, dvs. inden for den frist, der er fastsat i grundforordningens artikel 11, stk. 2. Påstanden blev derfor afvist. |
(30) |
For det andet fremførte Hydro Mat Benelux, at der er tale om en overdreven brug af fortrolighed i anmodningen. EU-erhvervsgrenen indekserede navnlig alle indikatorer vedrørende sine økonomiske resultater. Parten henviste til gennemførelsesforordning (EU) 2020/1336, hvor Kommissionen fremlagde de mikroøkonomiske data for en enkelt EU-producent (13). |
(31) |
Kommissionen bemærkede, at i gennemførelsesforordning (EU) 2020/1336 blev alle mikroindikatorer (salgspriser og -mængder, enhedsproduktionsomkostninger, arbejdskraftomkostninger, slutlagre, rentabilitet osv.) angivet i intervaller eller indekser. |
(32) |
Desuden fandt Kommissionen, at den udgave af anmodningen om en udløbsundersøgelse, der blev tilføjet det dossier, der stilles til rådighed for interesserede parter, indeholdt alle de væsentlige beviser og ikkefortrolige sammendrag af data, der blev behandlet som fortrolige, således at interesserede parter kunne fremsætte meningsfulde bemærkninger og udøve deres ret til forsvar under hele proceduren. |
(33) |
Kommissionen mindede i den forbindelse om, at grundforordningens artikel 19 giver mulighed for beskyttelse af fortrolige oplysninger, såfremt fremlæggelsen heraf ville give en konkurrent en væsentlig konkurrencemæssig fordel eller være til betydelig skade for den, der afgiver oplysningerne, eller for den, fra hvem den pågældende modtog oplysningerne. Disse påstande blev derfor afvist. |
(34) |
For det tredje hævdede parten, at første halvdel af 2020 ikke afspejlede normale økonomiske omstændigheder, og mente, at denne periode ikke var repræsentativ for en fremadrettet vurdering af konsekvenserne af udløbet af de pågældende foranstaltninger. Parten hævdede, at EU-erhvervsgrenens negative resultater i første halvdel af 2020 skyldtes de negative økonomiske virkninger som følge af covid-19 og stigningen i råmaterialeomkostningerne på verdensmarkederne, som ikke kunne væltes over på forbrugerne i efterfølgende produktionsled. Den hævdede desuden, at de vigtigste indikatorer for perioden 2017-2019 ikke viste sårbarhed, men snarere en sund EU-erhvervsgren, navnlig i forbindelse med analysen af produktionen, produktionskapaciteten, lagerbeholdningerne, investeringerne, salgspriserne og rentabiliteten. |
(35) |
Kommissionen mindede om, at grundforordningens artikel 11, stk. 2, kræver, at anmodningen om en udløbsundersøgelse skal indeholde tilstrækkelige beviser for, at foranstaltningernes bortfald sandsynligvis vil medføre fortsat eller fornyet skade. I det foreliggende tilfælde indeholdt den specifikke skadesanalyse i anmodningen om en udløbsundersøgelse tilstrækkelige beviser, der peger i retning af en betydelig indtrængning på EU-markedet af import fra Indien til priser, som i væsentlig grad underbyder EU-erhvervsgrenens priser. Kommissionen fandt derfor, at anmodningen om en udløbsundersøgelse indeholdt tilstrækkelige beviser for fortsat skade, og afviste påstanden. |
(36) |
For det fjerde analyserede parten perioden 2017-2020 og hævdede, at de foreliggende importdata ikke underbyggede påstanden om sandsynligheden for fornyet skade. Desuden hævdede parten, at de indiske eksportpriser og de underbuds- og målprisunderbudsmargener, som ansøgeren havde beregnet, ikke var pålidelige, da eksportpriserne afspejlede afregningsprisen mellem forretningsmæssigt forbundne parter, dvs. de indiske producenter og deres forretningsmæssigt forbundne dattervirksomheder. Endelig hævdede parten, at de indiske producenter havde øget deres produktionskapacitet for at imødekomme det voksende indiske hjemmemarked, og at de største indiske eksporterende producenter ikke havde planer om at udvide deres produktionskapacitet. |
(37) |
Kommissionen fandt, at ingen af påstandene afkræftede konklusionen om, at der forelå tilstrækkelige beviser til at indlede en fornyet antidumpingundersøgelse. Anmodningen om en udløbsundersøgelse indeholdt tilstrækkelige beviser for, at dumpingimporten havde en væsentlig skadevoldende virkning på EU-erhvervsgrenens situation. Ansøgerne fremlagde navnlig ikke blot beregninger af underbud ved grænsen, men også ved levering til kundens faciliteter, der viste et underbud på ikke mindre end 14,9 %. Den specifikke skadesanalyse i anmodningen om en udløbsundersøgelse viste en øget indtrængning på EU-markedet (både i absolutte og i relative tal) af importen fra Indien til priser, der i væsentlig grad underbød EU-erhvervsgrenens priser. Dette synes at have haft en væsentlig skadevoldende virkning på EU-erhvervsgrenens situation, hvilket f.eks. fremgår af fald i salg og markedsandel eller en forværring af de finansielle resultater. Påstanden blev derfor afvist. |
(38) |
Hvad angår påstanden om, at stigningen i den indiske produktion kun vil blive rettet mod det indiske marked, fremlagde parten ingen beviser herfor. Påstanden blev derfor afvist. |
(39) |
For det femte hævdede parten, at generelle konkurrencemæssige spørgsmål ikke burde berettige en konklusion om fortsat eller fornyet skade. Parten anførte en række punkter, såsom at EU-forbruget var faldet siden krisen i euroområdet med et fald i de offentlige udgifter og således havde en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens konkurrenceevne, konkurrencen fra plastrør, vanskelighederne ved at tiltrække beskæftigelse, opretholdelsen af en dominerende stilling og presset fra billigere kinesisk import på udbudsprocessen. |
(40) |
Denne påstand behandles i betragtning 155. |
(41) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte Tata Metaliks Limited, at oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse vedrørende EU-erhvervsgrenens data og importen omfattede perioden fra juli 2019 til juni 2020. I indledningsmeddelelsen blev den nuværende undersøgelsesperiode imidlertid defineret som perioden fra januar 2020 til december 2020. Efter virksomhedens opfattelse burde ansøgerne have ajourført anmodningen om en udløbsundersøgelse på grundlag af den nuværende undersøgelsesperiode, der er defineret i indledningsmeddelelsen, og disse oplysninger burde have været gjort tilgængelige for parterne. Ved ikke at rundsende en sådan ajourført anmodning om fornyet undersøgelse til parterne tilsidesatte Kommissionen artikel 6.1.2 og artikel 6.4 i WTO's antidumpingaftale. |
(42) |
For det første er det Kommissionens almindelige praksis at basere sine konklusioner på de seneste tilgængelige data. Disse data svarer ikke nødvendigvis til den periode, der er fastsat i anmodningen om en udløbsundersøgelse, da de måske ikke var tilgængelige på det tidspunkt, hvor anmodningen om en fornyet undersøgelse blev indgivet. WTO's antidumpingaftale indeholder ingen bestemmelse om, at Kommissionen skal basere sine konklusioner på samme periode som den, der er fastsat i anmodningen om en udløbsundersøgelse. For det andet havde alle parter mulighed for i løbet af undersøgelsen at fremsætte bemærkninger til de konklusioner og beviser, der vedrørte den nuværende undersøgelsesperiode, som er defineret i indledningsmeddelelsen. Kommissionen fandt derfor, at den ikke krænkede nogen proceduremæssige rettigheder eller tilsidesatte WTO's antidumpingaftale, og afviste påstanden. |
(43) |
Tata Metaliks Limited henviste også til, at Kommissionen afviste virksomhedens bemærkninger til indledningen af undersøgelsen, fordi de blev fremsat efter den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen (se betragtning 26). Efter dens opfattelse finder fristen først anvendelse, når ansøgerne har modtaget de reviderede data, der vedrører den nuværende undersøgelsesperiode, der er defineret i indledningsmeddelelsen. Tata Metaliks Limited hævdede også, at det er »et fast princip om generel rimelighed« og »et fast retsprincip på tværs af alle jurisdiktioner«, at indlæg vedrørende retlige spørgsmål kan fremsættes efter fristens udløb. |
(44) |
Som forklaret i betragtning 42 vedrørte den nuværende undersøgelsesperiode den seneste periode, for hvilken der forelå data, og denne periode svarer ikke altid til den foreløbige vurdering i anmodningen om en fornyet undersøgelse. Desuden henviste fristen i indledningsmeddelelsen udtrykkeligt til datoen for offentliggørelsen af meddelelsen og ikke nogen anden dato, f.eks. en parts indgivelse af oplysninger. Fristen i indledningsmeddelelsen skelner ikke mellem retlige og faktiske spørgsmål og gælder på samme måde for begge. Kommissionen afviste således påstanden. |
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(45) |
Den pågældende vare er den samme som i den oprindelige undersøgelse, nemlig rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern), (»duktile rør«), undtagen rør af duktilt støbejern uden indvendig eller udvendig coating (»rå rør«), med oprindelse i Indien, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7303 00 10 (Taric-kode 7303001010) og ex 7303 00 90 (Taric-kode 7303009010) (»den pågældende vare«). |
(46) |
Duktile rør anvendes til drikkevandsforsyning, spildevandsafledning og kunstvanding af landbrugsjord. Vandtransport gennem duktile rør kan baseres på tryk eller blot på tyngdekraften. Rørene er mellem 60 mm og 2 000 mm i diameter og er 5,5, 6, 7 eller 8 meter lange. Indvendigt er de sædvanligvis behandlet med cement eller andre materialer, og udvendigt er de forzinket, malet eller omviklet med tape. De vigtigste slutbrugere er offentlige forsyningsvirksomheder. |
2.2. Samme vare
(47) |
Som fastslået i den oprindelige undersøgelse bekræftede denne udløbsundersøgelse, at følgende varer har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesformål:
|
(48) |
Disse varer anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4. |
3. SANDSYNLIGHED FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING
(49) |
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, og som anført i indledningsmeddelelsen, undersøgte Kommissionen, om der var sandsynlighed for, at de gældende foranstaltningers udløb ville føre til fortsat eller fornyet dumping. Kommissionen undersøgte først, om dumpingen i den nuværende undersøgelsesperiode (»NUP«) fortsatte (afsnit 3.1), og for det andet, om der er sandsynlighed for fortsat eller fornyet dumping, hvis foranstaltningerne udløber (afsnit 3.2). |
3.1. Fortsat dumping af importen i den nuværende undersøgelsesperiode
3.1.1. Udvikling i importen efter indførelsen af foranstaltningerne
(50) |
I den oprindelige undersøgelsesperiode (14) eksporterede Indien [80 000-100 000] ton af den pågældende vare til Unionen (baseret på EU-27) (15). Efter indførelsen af de endelige foranstaltninger i marts 2016 faldt importen mellem 2016 og 2018 og svingede mellem 38 000 og 55 000 ton om året. I 2019 steg importen fra Indien igen til [64 000-75 000] ton. |
(51) |
I den nuværende undersøgelsesperiode faldt importen af den pågældende vare til [44 000-52 000] ton. Efter den nuværende undersøgelsesperiode steg importen i 2021 igen til 2019-niveauet. |
(52) |
Samlet set forblev importen af den pågældende vare fra Indien i den nuværende undersøgelsesperiode på et betydeligt niveau og tegnede sig for ca. [10-14] % af EU-markedet sammenlignet med den markedsandel på [15-20] %, som importen fra Indien tegnede sig for i den oprindelige undersøgelsesperiode. |
3.1.2. De indiske producenters samarbejde og grundlaget for konklusionerne
(53) |
Tre indiske producenter indvilligede oprindeligt i at samarbejde. To af disse virksomheder/grupper af virksomheder trak imidlertid senere deres tilsagn om samarbejde tilbage (se afsnit 1.5). Den eneste samarbejdsvillige virksomhed, Tata Metaliks Limited, solgte i den nuværende undersøgelsesperiode størstedelen af sin produktion på hjemmemarkedet. Virksomhedens samlede angivne eksportmængde til Unionen var ubetydelig, svarende til [< 1 %] af den samlede importmængde af den pågældende vare fra Indien til Unionen (16). I betragtning af de meget lave mængder, som Tata Metaliks Limited eksporterede til Unionen, fandt Kommissionen, at Tata Metaliks Limited's eksport ikke kunne udgøre et pålideligt grundlag for at fastslå, om importen fra Indien til Unionen fortsat fandt sted til dumpingpriser. |
(54) |
Da den samlede eksport af den pågældende vare i den nuværende undersøgelsesperiode forblev forholdsvis høj (se betragtning 51), baserede Kommissionen sine konklusioner vedrørende fortsat dumping i forbindelse med importen fra Indien til Unionen på de bedste foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. I den forbindelse baserede den sine resultater på statistiske importdata fra Eurostat. |
3.1.3. Normal værdi
(55) |
For at fastsætte den normale værdi undersøgte Kommissionen først oplysningerne fra den eneste samarbejdsvillige producent, Tata Metaliks Limited. I NUP solgte virksomheden betydelige mængder af den pågældende vare på hjemmemarkedet. Tata Metaliks Limited registrerede hjemmemarkedspriserne i sit regnskabssystem baseret på løbende meter. I forbindelse med konstateringen af dumping omregnede Tata Metaliks Limited priserne ved hjælp af et omregningsforhold fra meter til kg. Undersøgelsen viste, at metoden ikke afspejlede varens faktiske vægt korrekt, og de deraf følgende priser pr. kg var derfor ikke repræsentative for de faktiske salgspriser. Kommissionen besluttede derfor ikke at anvende oplysningerne fra Tata Metaliks Limited til at fastsætte den normale værdi og baserede sig i stedet på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18. |
(56) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte Tata Metaliks Limited, at den metode, den anvendte til at konvertere måleenheden for hjemmemarkedssalget fra længde til vægt, ikke var ukorrekt. Virksomheden anmodede derfor Kommissionen om at tage hensyn til virksomhedens oplysninger med henblik på at fastsætte den normale værdi. |
(57) |
Kommissionen bemærkede, at Tata Metaliks Limited ud over den generelle påstand ikke fremførte noget specifikt argument om nøjagtigheden af de data, som virksomheden havde indsendt. I modsætning til Tata Metaliks Limited's påstand konstaterede Kommissionen under krydstjekket uden kontrolbesøg (se betragtning 21) væsentlige forskelle mellem den indberettede og den reelle vægt af de solgte varer. Kommissionen fastholdt derfor sit synspunkt om, at data fra Tata Metaliks Limited ikke kunne anvendes til at fastsætte den normale værdi. |
(58) |
Da ingen andre producenter i Indien samarbejdede, fastsatte Kommissionen således den normale værdi på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger og navnlig på grundlag af oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse. Disse oplysninger omfattede priser, der blev tilbudt, aftalt og betalt for flere mængder, diametre og typer af den pågældende vare i flere forskellige delstater og kommuner. |
3.1.4. Eksportpris
(59) |
Da Kommissionen fandt, at de lave eksportmængder fra Tata Metaliks Limited (se betragtning 53) ikke var repræsentative for den samlede eksport af den pågældende vare til EU-markedet, og da andre producenter i Indien ikke samarbejdede, fastsatte den eksportprisen på grundlag af cif-data fra Eurostat justeret til ab fabrik. |
(60) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte Tata Metaliks Limited, at den metode, som Kommissionen anvendte, var urimelig og ukorrekt, da Tata Metaliks Limited ville blive straffet for enhver dumping fra de eksporterende producenters side, hvorimod disse producenter fortsat ville drage fordel af de individuelle antidumpingtoldsatser, de var blevet tildelt. |
(61) |
Kommissionen mindede om, at eftersom Tata Metaliks Limited eksporterede meget begrænsede mængder til Unionen i den nuværende undersøgelsesperiode, kunne Kommissionen ikke anvende virksomhedens data til at fastsætte eksportprisen. Da ingen anden eksporterende producent samarbejdede, havde den ikke andet valg end at basere sig på statistiske data. Under alle omstændigheder, og som nærmere beskrevet i betragtning 193, konkluderer Kommissionen i forbindelse med den nuværende undersøgelse udelukkende, om foranstaltningerne er nødvendige eller ej. De toldsatser, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse, vil derfor ikke blive ændret. Kommissionen afviste således påstanden. |
3.1.5. Sammenligning
(62) |
Kommissionen sammenlignede den normale værdi og eksportprisen ab fabrik som fastsat i afsnit 3.1.3 og 3.1.4. |
(63) |
På dette grundlag udgjorde dumpingmargenen udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, 12 % i den nuværende undersøgelsesperiode. |
3.1.6. Konklusion
(64) |
Kommissionen konkluderede derfor, at de indiske producenter fortsatte med at eksportere den pågældende vare til Unionen til dumpingpriser i den nuværende undersøgelsesperiode. |
3.2. Sandsynligheden for fortsat dumping, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe
(65) |
I forlængelse af konstateringen af, at der fandt dumping sted i den nuværende undersøgelsesperiode, undersøgte Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, sandsynligheden for fortsat dumping, hvis foranstaltningerne udløber. Kommissionen analyserede navnlig følgende elementer: produktionskapaciteten og den uudnyttede kapacitet i Indien, priserne fra Indien til tredjelande og EU-markedets tiltrækningskraft med hensyn til markedets størrelse og priserne. |
3.2.1. Produktionskapacitet, uudnyttet kapacitet i Indien og priser fra Indien til tredjelande
(66) |
I den nuværende undersøgelsesperiode var de indiske producenters samlede anslåede produktion af den pågældende vare på ca. 2 mio. ton om året. Den anslåede produktionskapacitet var på ca. 2,5 mio. ton. Den uudnyttede kapacitet udgjorde således ca. 500 000 ton om året, hvilket overstiger forbruget af den pågældende vare på EU-markedet i den nuværende undersøgelsesperiode, som var på [388 000-454 000] ton. |
(67) |
På grundlag af den dokumentation, som ansøgeren fremlagde, og som blev bekræftet af oplysningerne fra den samarbejdsvillige producent, Tata Metaliks Limited, har en række indiske producenter, herunder Tata Metaliks Limited (17), planer om at investere i yderligere kapacitetsforøgelser (18). Den samlede supplerende kapacitet, der skal installeres i de kommende år, anslås til ca. 1,5 mio. ton. |
(68) |
Den forventede kapacitetsstigning svarer til den anslåede vækst i efterspørgslen på det indiske marked. De største kendte producenter har imidlertid også planer om at fokusere på eksportmarkederne (19). Eksempelvis nævnte virksomheden ESI Steel Limited (en del af Vedanta-gruppen) i en gennemførlighedsundersøgelse udtrykkeligt, at dens nye anlæg var beliggende i nærheden af en havn, hvilket øger dens eksportmuligheder. Rapporten nævnte navnlig et stort potentiale for eksport til Østeuropa (20). Under krydstjekket af spørgeskemabesvarelsen gav den samarbejdsvillige virksomhed, Tata Metaliks Limited, også udtryk for planer om at udvide til EU-markedet i fremtiden. |
(69) |
Ifølge en af de største aktører, virksomheden Srikalahasthi Pipes Limited (»SPL«), vil der på mellemlang og lang sigt (7-10 år), når spildevands- og vandprojekterne vil blive afsluttet, være et overskud i udbuddet i forhold til efterspørgslen på det indiske marked. Dette vil derfor være et yderligere incitament for de indiske producenter til i stigende grad at fokusere på eksportmarkederne. |
(70) |
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen, at de indiske producenter har en betydelig uudnyttet kapacitet, som de kunne anvende til at fremstille den pågældende vare til eksport til EU-markedet, hvis foranstaltningerne udløber, og at denne uudnyttede kapacitet forventes at øges yderligere. |
(71) |
Med hensyn til priserne fra Indien til tredjelande undersøgte Kommissionen priserne på grundlag af eksportstatistikkerne i Global Trade Atlas (»GTA«) for KN-kode 7303 00 30. På grundlag af disse statistikker fastslog Kommissionen, at EU-markedet fortsat er attraktivt med hensyn til størrelse og priser, da det er langt det vigtigste eksportmarked for indiske producenter af duktile rør og repræsenterer 40 % af deres samlede eksport. Desuden er eksporten til Unionen 25 gange højere end eksporten til Indiens næststørste eksportmarked, nemlig Qatar. Sidstnævnte tegner sig kun for 2 % af den samlede indiske eksport. Endelig var de indiske eksporterende producenters priser ved import til EU-markedet lidt højere end priserne ved import til andre lande i den nuværende undersøgelsesperiode. Hvis foranstaltningerne får lov at udløbe, vil de eksporterende producenter derfor have et incitament til at øge deres eksport til Unionen yderligere. |
3.2.2. EU-markedets tiltrækningskraft og priserne på EU-markedet
(72) |
Der er et stort marked for duktile rør i Unionen, som tegner sig for ([388 000-454 000] ton, se betragtning 66). Ansøgerne forventer, at markedet vil vokse yderligere inden for de næste fem år (21). |
(73) |
I NUP var gennemsnitsprisen pr. ton på EU-markedet på [1 020-1 200] EUR. I samme periode var prisen på det indiske hjemmemarked på 595 EUR pr. ton (ab fabrik). Derfor var priserne på EU-markedet ca. to gange højere end priserne på importen fra Indien. |
(74) |
Med hensyn til størrelse og priser var EU-markedet derfor fortsat et attraktivt marked for de indiske producenter. Dette underbygges yderligere af, at den indiske eksporterende producents markedsandel i den nuværende undersøgelsesperiode forblev betydelig (jf. tabel 2), og at EU-markedet repræsenterede 40 % af den samlede eksport fra Indien af den pågældende vare, jf. betragtning 71. |
3.3. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping
(75) |
Undersøgelsen viste, at eksporten fra Indien fortsat kom ind på EU-markedet til dumpingpriser i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(76) |
På grundlag af grundforordningens artikel 18 fandt Kommissionen også bevis for, at der sandsynligvis fortsat vil finde dumping sted, hvis foranstaltningerne udløber. Den uudnyttede kapacitet i Indien var betydelig i forhold til EU-forbruget i den nuværende undersøgelsesperiode. Desuden understøttede EU-markedets tiltrækningskraft i form af størrelse og priser sandsynligheden for, at den indiske eksport og den uudnyttede kapacitet ville blive rettet mod EU-markedet, hvis foranstaltningerne udløber. Kommissionen konkluderede derfor, at der er stor sandsynlighed for, at udløbet af antidumpingforanstaltningerne vil medføre en betydelig stigning i dumpingimporten af den pågældende vare fra Indien til Unionen. |
(77) |
I lyset af ovenstående konkluderede Kommissionen, at udløbet af antidumpingforanstaltningerne sandsynligvis ville føre til fortsat dumping. |
4. SKADE
4.1. Definition af EU-erhvervsgren og EU-produktion
(78) |
I Unionen findes der fem virksomheder, som fremstiller den pågældende vare. Tre af disse virksomheder indgår i samme gruppe. Ifølge oplysningerne i anmodningen findes der ikke andre producenter af den pågældende vare i Unionen. De udgør derfor »EU-erhvervsgrenen«, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1. |
(79) |
Da oplysningerne vedrørende skadesvurderingen primært stammer fra den samme gruppe af producenter, jf. betragtning 14, er tallene for skadesanalysen angivet i intervaller eller i indekseret form af fortrolighedshensyn. |
(80) |
Den samlede EU-produktion i den nuværende undersøgelsesperiode blev fastsat til [372 000-436 000] ton. Kommissionen fastsatte tallet på grundlag af alle foreliggende oplysninger vedrørende EU-erhvervsgrenen, såsom makroøkonomiske data fra ansøgeren og data indhentet fra de stikprøveudtagne EU-producenter i forbindelse med undersøgelsen. |
4.2. EU-forbruget
(81) |
Kommissionen fastsatte EU-forbruget på grundlag af EU-erhvervsgrenens samlede salgsmængde i Unionen, den bundne produktion på grundlag af data indsamlet fra de stikprøveudtagne EU-producenter og skøn for de resterende EU-producenter fremlagt af ansøgeren plus den samlede import fra alle lande til Unionen som oplyst af Eurostat (Comext-databasen). |
(82) |
EU-forbruget udviklede sig således: Tabel 1 EU-forbrug (i 1 000 ton)
|
(83) |
EU-forbruget varierede i den betragtede periode. Samlet set steg det svagt med 3 % i 2018, derefter steg det med 8 % i 2019 og faldt med 8 % i 2020. Som følge heraf steg forbruget med 3 % i den betragtede periode. |
(84) |
Anvendelsen af duktile støbejernsrør er i sagens natur forbundet med infrastrukturinvesteringer med hensyn til spildevandsrensning, og virksomheder inden for vandforsyning og spildevandsrensning, både offentlige og privatejede, tegner sig for størstedelen af efterspørgslen efter rør af duktilt støbejern i Unionen. Duktile rør anvendes hovedsagelig i store infrastrukturprojekter. Desuden viste udviklingen i EU-forbruget ikke nogen større indvirkning som følge af covid-19-pandemien, da forbedringen af vandforsyningsnet har en konstant prioritet for de offentlige myndigheder. Udviklingen i EU-forbruget afspejler derfor udviklingen i infrastrukturinvesteringerne. |
(85) |
EU-erhvervsgrenen rapporterede om den bundne anvendelse af den pågældende vare, som udgjorde mindre end 5 % af det samlede EU-forbrug i 2017 og faldt i den betragtede periode, hvorefter den udgjorde mindre end 1 % i den nuværende undersøgelsesperiode. Kommissionen fandt derfor, at den bundne anvendelse ikke havde nogen relevant indvirkning på skadesanalysen. |
4.3. Import fra Indien
4.3.1. Mængde og markedsandel for importen fra Indien
(86) |
Kommissionen fastsatte importmængden på grundlag af data fra Eurostat (Comext-databasen). Markedsandelen for importen blev fastsat på grundlag af EU-forbruget, jf. betragtning 81. |
(87) |
Importen af den pågældende vare til Unionen fra Indien udviklede sig som følger: Tabel 2 Importmængde (i 1 000 ton) og markedsandel
|
(88) |
I den betragtede periode svingede importmængderne fra Indien betydeligt: i 2018 faldt importen med 14 %, i 2019 steg den med 68 %, og endelig faldt den i den nuværende undersøgelsesperiode med 31 %. |
4.3.2. Priser på importen fra Indien
(89) |
Kommissionen fastsatte de vejede gennemsnitlige importpriser på grundlag af data fra Eurostats Comext-statistikker. |
(90) |
Den vejede gennemsnitlige pris på importen til Unionen fra Indien udviklede sig som følger: Tabel 3 Importpriser (EUR/ton)
|
(91) |
I 2017-2018 var importpriserne forholdsvis stabile. Fra 2019 steg importpriserne med 5 % og forblev stabile i den nuværende undersøgelsesperiode. |
4.3.3. Prisunderbud
(92) |
Som nævnt i betragtning 53 samarbejdede kun én indisk producent i forbindelse med undersøgelsen. Denne producent angav en ubetydelig eksportmængde til Unionen, svarende til mindre end 1 % af den samlede importmængde af den pågældende vare fra Indien til Unionen. Kommissionen fandt derfor, at denne eksportmængde ikke var repræsentativ for eksporten af den pågældende vare til Unionen, og besluttede at fastsætte prisunderbuddet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. |
(93) |
Kommissionen sammenlignede de vejede gennemsnitlige cif-importpriser fra Indien, justeret for omkostninger efter importen, med EU-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige pris. De indiske importpriser underbød EU-erhvervsgrenens priser med ca. [30-45] % i den nuværende undersøgelsesperiode. |
4.3.4. Import fra andre tredjelande end Indien
(94) |
I den nuværende undersøgelsesperiode udgjorde mængden af og markedsandelen for importen fra andre tredjelande end Indien henholdsvis [8 700-20 200] ton og [2-4] % af EU-forbruget. I den betragtede periode lå den vejede gennemsnitlige pris på importen fra tredjelande på et niveau, der svarede til priserne hos de stikprøveudtagne EU-producenter i 2017-2018, og var ca. 25 % lavere i perioden 2019-2020 (jf. tabel 8). Mens importmængden fra tredjelande steg en smule, nemlig med 2 %, var oprindelsen af de importerede duktile rør ikke altid den samme i den betragtede periode. I 2017 kom hovedparten af importen fra tredjelande fra Kina, Rusland og Schweiz, mens de største importlande i den nuværende undersøgelsesperiode var Tyrkiet og De Forenede Arabiske Emirater. |
(95) |
Den samlede importmængde til Unionen samt markedsandelen og pristendenserne for importen af rør af duktilt støbejern fra andre tredjelande udviklede sig som følger: Tabel 4 Importmængde og markedsandel for importen fra andre tredjelande
|
4.4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
4.4.1. Generelle bemærkninger
(96) |
Analysen af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation omfattede en vurdering af alle de økonomiske indikatorer, der havde en indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode. |
(97) |
Som nævnt i betragtning 13 blev der anvendt stikprøveudtagning i forbindelse med vurderingen af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation. |
(98) |
Med henblik på konstateringen af skade skelnede Kommissionen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. Kommissionen evaluerede de makroøkonomiske indikatorer på grundlag af data vedrørende alle EU-producenter i anmodningen om en udløbsundersøgelse. Kommissionen evaluerede de mikroøkonomiske indikatorer ud fra oplysningerne i spørgeskemabesvarelserne fra de stikprøveudtagne EU-producenter. Oplysningerne vedrørte de stikprøveudtagne EU-producenter. Begge datasæt blev anset for at være repræsentative for EU-erhvervsgrenens økonomiske situation. |
(99) |
De makroøkonomiske indikatorer er: produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, dumpingmargenens størrelse og genrejsning efter tidligere dumping. |
(100) |
De mikroøkonomiske indikatorer er: gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, arbejdskraftomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital. |
4.4.2. Makroøkonomiske indikatorer
4.4.2.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(101) |
Den samlede produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse i Unionen udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 5 Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
|
(102) |
EU-produktionen faldt med 9 % i løbet af den betragtede periode efter en stigning på 10 % i 2018. |
(103) |
Produktionskapaciteten fulgte en lignende tendens, idet den faldt med 10 % i den betragtede periode. |
(104) |
Kapacitetsudnyttelsen forblev stabil, da faldet i produktionskapaciteten fulgte nedgangen i EU-produktionen. |
(105) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at importen fra Indien ikke kunne have været en årsag til, at EU-erhvervsgrenen reducerede sin produktionskapacitet, men snarere faldet i efterspørgslen i forhold til 2019. |
(106) |
EU-erhvervsgrenens beslutning om at reducere sin produktionskapacitet blev truffet før covid-19-krisen, og afgørelsen havde derfor ingen forbindelse med faldet i forbruget mellem 2019 og den nuværende undersøgelsesperiode. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.2.2. Salgsmængde og markedsandel
(107) |
EU-erhvervsgrenens salgsmængde og markedsandel udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 6 EU-producenternes salgsmængde og markedsandel
|
(108) |
EU-erhvervsgrenens salgsmængde af samme vare i den betragtede periode og den tilsvarende markedsandel fulgte ikke stigningen i EU-forbruget, undtagen i 2019. Navnlig i 2019 drog EU-erhvervsgrenen ikke fordel af stigningen i forbruget i modsætning til importen fra Indien. |
(109) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at EU-erhvervsgrenens markedsandel på 85 % fortsat var høj og steg i den nuværende undersøgelsesperiode i forhold til tidligere år. Mængden af EU-salget lå også konsekvent over niveauet i 2017. Mængden i den nuværende undersøgelsesperiode kunne have været højere uden virkningerne af covid-19-krisen. Parten fandt, at Kommissionens konklusion ikke afspejlede den faktiske situation. |
(110) |
Kommissionen konkluderede, at EU-erhvervsgrenen ikke nød godt af en høj markedsandel. Som forklaret i betragtning 133 var de stikprøveudtagne EU-producenter tabsgivende i hele den betragtede periode på grund af det betydelige pristryk fra importen fra Indien (se betragtning 151). Som forklaret i betragtning 108 fulgte EU-markedsandelen ikke stigningen i EU-forbruget, og i modsætning til importen fra Indien drog EU-salget ikke fordel af stigningen i forbruget i 2019. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.2.3. Vækst
(111) |
I den betragtede periode steg EU-forbruget med 3 %, og salgsmængden til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen steg med 2 %. På trods af stigningen i forbruget faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel følgelig en smule i den betragtede periode. |
4.4.2.4. Beskæftigelse og produktivitet
(112) |
Beskæftigelsen og produktiviteten udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 7 Beskæftigelse og produktivitet
|
(113) |
Antallet af ansatte i EU-erhvervsgrenen, der beskæftiger sig med produktion af den pågældende vare, forblev stabilt i perioden 2017-2018 og faldt med ca. 6 % i perioden 2019-2020. |
(114) |
Produktiviteten i EU-erhvervsgrenens arbejdsstyrke, målt som produktion (ton) pr. ansat, steg med 10 % i perioden 2017-2018 og faldt med 13 % i perioden 2018-2020. Dette kan forklares som den kombinerede virkning af:
|
4.4.2.5. Dumpingens omfang og genrejsning efter tidligere dumping
(115) |
Som forklaret i betragtning 92 var der begrænset samarbejdsvilje blandt eksporterende producenter fra Indien. |
(116) |
Skadesindikatorerne viser, at EU-erhvervsgrenens økonomiske situation fortsat er skadelig, selv om antidumpingforanstaltningerne har været gældende siden 2016, hvilket førte til et vist pusterum og forbedrede resultater i begyndelsen. Der kunne således ikke konstateres nogen form for genrejsning efter tidligere dumping. |
(117) |
Dumpingen lå betydeligt over minimalniveauet. Virkningen af dumpingens omfang på EU-erhvervsgrenen var betydelig i betragtning af mængden af og priserne på importen fra Indien. |
(118) |
Vedvarende urimelig priskonkurrence fra Indien gjorde det også umuligt for EU-erhvervsgrenen at genrejse sig efter tidligere dumping. |
(119) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at der ikke er nogen absolut stigning i importmængden fra Indien, og at denne import kun havde en markedsandel på ca. 15 %. Desuden påpegede den interesserede part, at EU-erhvervsgrenens økonomiske resultater blev forbedret efter indførelsen af de oprindelige foranstaltninger og derefter forværredes. Den indiske import forvoldte derfor ikke EU-erhvervsgrenen skade. |
(120) |
Kommissionen bemærkede, at den interesserede part ikke underbyggede sin påstand om, at EU-erhvervsgrenens økonomiske resultater blev forbedret efter indførelsen af de oprindelige foranstaltninger. Som nævnt i betragtning 133 var de stikprøveudtagne EU-producenters rentabilitet negativ i hele den betragtede periode. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.3. Mikroøkonomiske indikatorer
4.4.3.1. Priser og faktorer, som påvirker priserne
(121) |
De vejede gennemsnitlige enhedssalgspriser hos de stikprøveudtagne EU-producenter ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 8 Salgspriser i Unionen og enhedsomkostninger
|
(122) |
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedspris ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen steg med 7 % i den betragtede periode og afspejlede stigningen i enhedsproduktionsomkostningerne (5 %). |
(123) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at det påståede fald i hjemtagelsespriserne viste, at importen ikke forårsager pristryk eller forhindrer prisstigninger. |
(124) |
Kommissionen bemærkede, at den interesserede part ikke underbyggede sin påstand om, hvordan hjemtagelsespriserne, som har underbudt EU-priserne med ca. 40 %, i den betragtede periode ikke forårsagede pristryk eller forhindrede EU-producenterne i hæve priserne. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.3.2. Arbejdskraftomkostninger
(125) |
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger hos de stikprøveudtagne EU-producenter udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 9 Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (EUR/ansat)
|
(126) |
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat var stabile indtil 2019 og faldt med 6 % i den betragtede periode. I den nuværende undersøgelsesperiode faldt de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat, da den franske stat finansierede arbejdsløsheden som følge af covid-19-nedlukningen. |
(127) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger bemærkede Tata Metaliks Limited, at der ikke er forvoldt EU-erhvervsgrenen skade under dette parameter. |
(128) |
Kommissionen mindede om, at faldet i de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat, som forklaret i betragtning 126, skyldtes ekstraordinære midler udbetalt af den franske stat i den nuværende undersøgelsesperiode. Denne påstand blev derfor afvist. |
4.4.3.3. Lagerbeholdninger
(129) |
Lagerbeholdningerne hos de stikprøveudtagne EU-producenter udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 10 Lagerbeholdninger
|
(130) |
Slutlagrene hos de stikprøveudtagne EU-producenter forblev stabile i forhold til produktionen. |
(131) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at lagerbeholdningen faldt betydeligt i den nuværende undersøgelsesperiode, hvilket viser, at EU-erhvervsgrenen fokuserede på at reducere sin produktion. Den interesserede part hævdede, at lagerbeholdningerne i stedet burde være steget, hvis de blev påvirket af importen fra Indien. |
(132) |
Som anført i betragtning 102 blev det fald i lagerbeholdningerne, som parten konstaterede i den nuværende undersøgelsesperiode, ledsaget af et fald i EU-produktionen. Desuden fandt Kommissionen ikke nogen sammenhæng mellem faldet i lagerbeholdningerne, der hovedsagelig blev konstateret i den nuværende undersøgelsesperiode, og importen fra Indien, da virkningen af importen fra Indien ikke kun blev konstateret i den nuværende undersøgelsesperiode, men gennem hele den betragtede periode. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.3.4. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital
(133) |
Rentabiliteten, likviditeten, investeringerne og investeringsafkastet hos de stikprøveudtagne EU-producenter udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 11 Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast
|
(134) |
Kommissionen beregnede de stikprøveudtagne EU-producenters rentabilitet som nettofortjenesten før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med dette salg. De stikprøveudtagne producenters rentabilitet var negativ i den betragtede periode og gik fra ca. -5/-9 % i 2017 til -3/-7 % i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(135) |
Nettolikviditeten er et udtryk for EU-producenternes evne til at selvfinansiere deres aktiviteter. Udviklingen i nettolikviditeten var negativ i hele den betragtede periode, med undtagelse af 2018. |
(136) |
Investeringerne (der hovedsagelig fokuserede på opgradering af produktionsudstyr, øget kvalitet, produktivitet og fleksibilitet i produktionsprocessen) steg i perioden 2017-2019 og faldt til det laveste niveau i 2020. |
(137) |
Investeringsafkastet er fortjenesten udtrykt i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne. Det fulgte omtrent samme tendens som rentabiliteten, faldt kraftigt i 2019 og forbedredes derefter marginalt i 2020. Det forblev negativt og forværredes med 53 % i den betragtede periode. |
4.5. Konklusion vedrørende skade
(138) |
Til trods for de gældende antidumpingforanstaltninger forblev importen af duktile rør fra Indien betydelig med stabile markedsandele på mellem [9 % og 18 %] i den betragtede periode. I den nuværende undersøgelsesperiode var markedsandelen på [10-14] %. Samtidig viste importpriserne en faldende tendens og underbød EU-priserne med [30-45] % i den nuværende undersøgelsesperiode til trods for antidumping- og udligningsforanstaltningerne. |
(139) |
Udviklingen i de makroøkonomiske indikatorer, navnlig produktion og salgsmængde, beskæftigelse og produktivitet, udviste stabile eller svagt faldende tendenser. EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt i den nuværende undersøgelsesperiode til samme niveau som i 2017. Stigningen i markedsandelen i 2018 på trods af den relativt stabile salgsmængde skyldtes det faldende forbrug i samme periode. Selv om EU-erhvervsgrenen i vid udstrækning formåede at opretholde sin salgsmængde og markedsandel, skete dette på bekostning af rentabiliteten og andre finansielle indikatorer som forklaret i den efterfølgende betragtning. |
(140) |
Selv om EU-producenternes gennemsnitlige enhedssalgspris steg med 7 % i den betragtede periode, hvilket var højere end stigningen på 5 % i produktionsomkostningerne, lykkedes det stadig ikke EU-erhvervsgrenen at opnå bæredygtige fortjenstmargener. På grund af pristrykket fra den indiske import kunne EU-erhvervsgrenen end ikke hæve sine salgspriser for at dække de gennemsnitlige produktionsomkostninger og var derfor tabsgivende i hele den betragtede periode (med undtagelse af 2018, hvor den var tæt på breakeven). Den indiske import udøvede således også et betydeligt pristryk på EU-producenternes salg i den nuværende undersøgelsesperiode. Andre finansielle indikatorer (likviditet, investeringsafkast) fulgte omtrent samme tendens som rentabiliteten og udviste negative eller lave værdier i hele den betragtede periode. Selv om der sås en vis stigning i investeringerne i 2017 og 2018, lå de også på et generelt lavt niveau. |
(141) |
Ud fra ovenstående konkluderede Kommissionen, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade. |
(142) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at forværringen af EU-erhvervsgrenens finansielle resultater skyldtes andre faktorer end den påståede dumpingimport. |
(143) |
Kommissionen bemærkede, at parten ikke fremlagde nye elementer, der kunne ændre dens konklusion. Påstanden blev derfor afvist. |
(144) |
Tata Metaliks Limited hævdede også, at der ikke var nogen sammenhæng mellem udviklingen i importen og EU-erhvervsgrenens tabsniveau, og at der derfor ikke var nogen årsagssammenhæng mellem importen og EU-erhvervsgrenens finansielle resultater. |
(145) |
Som nævnt i betragtning 93 fandt Kommissionen, at importpriserne fra Indien underbød EU-erhvervsgrenens priser markant. Desuden bemærkede Kommissionen, at parten ikke fremlagde dokumentation for, at andre faktorer påvirkede EU-erhvervsgrenen. Påstanden blev derfor afvist. |
(146) |
Tata Metaliks Limited hævdede desuden, at virksomheden ikke var i stand til at undersøge sammenhængen mellem prisunderbuddet og EU-erhvervsgrenens økonomiske resultater, da Kommissionen ikke fremlagde oplysninger om prisunderbudsberegningerne for den betragtede periode. |
(147) |
Kommissionen bemærkede, at de oplysninger, der var nødvendige for at konstatere, at der var tale om prisunderbud, var blevet fremlagt for parten. For så vidt angår den nuværende undersøgelsesperiode blev konklusionerne vedrørende prisunderbud anført i betragtning 92 og 93. For 2017, 2018 og 2019 indeholdt betragtning 91 enhedspriserne for importen fra Indien, og betragtning 121 indeholdt de stikprøveudtagne EU-producenters vejede gennemsnitlige enhedssalgspriser ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder. Parten var derfor i besiddelse af alle de oplysninger, som Kommissionen havde lagt til grund for at konkludere, at der var tale om underbud. Påstanden blev derfor afvist. |
(148) |
Endelig hævdede parten, at importmængderne faldt mellem 2019 og den nuværende undersøgelsesperiode. Parten konkluderede derfor, at der ikke var nogen mængdemæssig virkning. |
(149) |
Kommissionen bemærkede, at i den nuværende undersøgelsesperiode vendte importen fra Indien tilbage til niveauet fra 2017. Desuden blev det konstateret, at den vigtigste virkning af importen fra Indien var de lave priser, som førte til et betydeligt pres på priserne på EU-markedet. Påstanden blev derfor afvist. |
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(150) |
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 6, undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten fra Indien forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 7, undersøgte Kommissionen tillige, om andre kendte faktorer samtidig kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade. Kommissionen sikrede sig, at eventuel skade forvoldt af andre faktorer end dumpingimporten fra Indien ikke blev tilskrevet dumpingimporten. Der er tale om følgende faktorer: |
5.1. Dumpingimportens virkninger
(151) |
Kommissionen undersøgte først, om der var en årsagssammenhæng mellem dumpingimporten og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. |
(152) |
Importen af duktile rør fra Indien forblev betydelig med markedsandele på over 10 % i hele den betragtede periode og til lave priser i den nuværende undersøgelsesperiode til trods for de gældende antidumpingforanstaltninger. På grund af det betydelige pristryk fra den indiske import kunne EU-erhvervsgrenen ikke vælte stigningen i sine produktionsomkostninger over på kunderne, hvilket førte til tab i hele den betragtede periode. Kommissionen konkluderede derfor, at mængden af og priserne på den undersøgte import forvoldte væsentlig skade. |
5.2. Virkningerne af andre faktorer
(153) |
Importen fra andre tredjelande udgjorde kun [2-4] % af markedsandelen i den nuværende undersøgelsesperiode. Som det fremgår af tabel 4, var den gennemsnitlige importpris fra tredjelande i den nuværende undersøgelsesperiode 50 % højere end den gennemsnitlige importpris fra Indien. |
(154) |
Som anført i betragtning 40 hævdede en part, at generelle konkurrencemæssige spørgsmål ikke burde berettige en konklusion om ophør eller ikkegentagelse af skade. Parten anførte forskellige faktorer såsom faldet i EU-forbruget af duktile rør, der er faldet siden eurokrisen, hvilket førte til et fald i de offentlige udgifter, vanskeligheder med at tiltrække personale, opretholdelsen af den dominerende stilling, presset fra billigere kinesisk import på budproceduren i forbindelse med offentlige indkøb. Desuden hævdede parten, at plastrør er EU-erhvervsgrenens største konkurrent, da de er billigere og dermed tiltrækker en betydelig del af de offentlige udbud. |
(155) |
I modsætning til partens påstand steg EU-forbruget og EU-erhvervsgrenens markedsandel, mens beskæftigelsen forblev stabil i den betragtede periode. Desuden er der ingen beviser for, at plastrør vandt markedsandele i forhold til duktile rør i den betragtede periode. Det skal bemærkes, at plastrør ikke konkurrerer om de store rørdiametre. Disse faktorer bidrog derfor ikke til den konstaterede skade. Desuden foregik importen fra Kina til betydeligt højere priser end importen fra Indien og i langt mindre mængder. Endelig præciserede parten ikke, hvordan en eventuel dominerende stilling kunne have forvoldt skade. Disse påstande blev derfor afvist. |
(156) |
Hvad angår EU-erhvervsgrenens eksportresultater, udviklede eksportmængderne sig i den betragtede periode som følger: Tabel 12 EU-erhvervsgrenens eksportresultater
|
(157) |
I den betragtede periode faldt mængderne til det halve. Selv om eksportpriserne steg med 17 %, var dette ikke tilstrækkeligt til at dække produktionsomkostningerne i hele den betragtede periode, jf. tabel 8. Eksporten svækkede derfor ikke årsagssammenhængen mellem dumpingeksporten fra Indien og den konstaterede skade. |
(158) |
Andre mulige faktorer, f.eks. covid-19-krisen, blev også undersøgt, men ingen af dem kunne svække årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. Kommissionen skelnede mellem og adskilte virkningerne af alle kendte faktorer på EU-erhvervsgrenens situation fra den skadevoldende virkning af dumpingimporten. |
(159) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at covid-19-krisen havde en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens økonomiske situation i første halvår af 2020. Parten anførte, at de første nedlukninger og folkesundhedsmæssige foranstaltninger tvang mange byggeprojekter til at standse. |
(160) |
I den nuværende undersøgelsesperiode blev EU-markedet for duktile rør, jf. ovenfor, ikke påvirket væsentligt af nedlukningerne som følge af covid-19-krisen. Det samlede EU-forbrug i det pågældende år svarede til forbruget i 2018. Påstanden blev derfor afvist. |
(161) |
Ud fra ovenstående konkluderede Kommissionen, at dumpingimporten fra Indien forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, og at de øvrige faktorer, betragtet hver for sig eller samlet, ikke svækkede årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den væsentlige skade. Skaden fremgår især klart af udviklingen i produktion, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde på EU-markedet, markedsandel, produktivitet, rentabilitet og investeringsafkast. |
6. SANDSYNLIGHED FOR FORTSAT SKADE, HVIS FORANSTALTNINGERNE OPHÆVES
(162) |
Kommissionen konkluderede i betragtning 141, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade i den nuværende undersøgelsesperiode. Derfor vurderede Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, om der var sandsynlighed for fortsat skade som følge af dumpingimporten fra Indien, hvis foranstaltningerne fik lov at udløbe. |
(163) |
I den forbindelse blev følgende elementer undersøgt af Kommissionen: produktionskapaciteten og den uudnyttede kapacitet i Indien, forholdet mellem priserne i Unionen og de indiske priser, EU-markedets tiltrækningskraft og indvirkningen af den potentielle import fra Indien på EU-erhvervsgrenens situation, hvis foranstaltningerne udløber. |
6.1. Produktionskapacitet og uudnyttet kapacitet i Indien samt EU-markedets tiltrækningskraft
(164) |
Som allerede beskrevet i betragtning 66-71, udgjorde den uudnyttede kapacitet i Indien ca. 500 000 ton om året, hvilket overstiger forbruget af den pågældende vare på EU-markedet, som i den nuværende undersøgelsesperiode var på [388 000-454 000] ton. Desuden havde de indiske producenter planer om at investere i ny produktionskapacitet. I de kommende år vil udbuddet således være større end efterspørgslen på det indiske marked. Dette vil derfor være et yderligere incitament for de indiske producenter til i stigende grad at fokusere på eksportmarkederne. |
(165) |
De indiske eksporterende producenters disponible og fremtidige uudnyttede kapacitet kunne anvendes til at fremstille den pågældende vare med henblik på eksport til EU-markedet, hvis foranstaltningerne fik lov at udløbe. |
(166) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at der ikke var noget bevis for, at den påståede uudnyttede produktionskapacitet i Indien nødvendigvis ville blive anvendt til produktion af duktile rør og eksporteret som følge af et for stort udbud i forhold til efterspørgslen Indien. Desuden undersøgte Kommissionen ikke andre eksportmarkeders tiltrækningskraft og analyserede ikke data efter den nuværende undersøgelsesperiode. Endelig hævdede parten, at enhver afgørelse vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping og skade skal baseres på positive beviser (22). Parten konkluderede derfor, at konklusionen om sandsynligheden var ukorrekt. |
(167) |
Kommissionen bemærkede, at parten bekræftede, at der var tale om uudnyttet kapacitet i Indien. Som forklaret i betragtning 66-70 fastsatte Kommissionen desuden den pågældende uudnyttede kapacitet specifikt for den pågældende vare. Som forklaret i samme betragtning fastslog Kommissionen også, at efterspørgslen på det indiske marked på lang sigt vil aftage, samtidig med, at parten selv erkendte, at den havde planer om at udvide sit salg til EU-markedet. Desuden anses EU-markedet, jf. afsnit 6.2, for attraktivt for indiske producenter, og det kunne derfor konkluderes, at den disponible uudnyttede kapacitet i Indien i det mindste delvist vil blive anvendt til at øge eksporten til EU-markedet. Påstanden blev derfor afvist. |
(168) |
Med hensyn til de positive beviser, der kræves i henhold til den nævnte retspraksis, fandt Kommissionen, at den opfyldte alle kravene i den eksisterende retspraksis, og at dens vurdering af og konklusion om sandsynligheden for fortsat dumping og skade var baseret på positive beviser, der blev indsamlet i løbet af undersøgelsen. Påstanden blev derfor afvist. |
(169) |
På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen, at udløbet af foranstaltningerne efter al sandsynlighed vil føre til en betydelig stigning i dumpingimporten fra Indien til priser, der underbyder EU-erhvervsgrenens priser og dermed yderligere forværrer den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. Som følge heraf vil EU-erhvervsgrenens levedygtighed være alvorligt truet. |
6.2. EU-markedets tiltrækningskraft
(170) |
EU-markedet er attraktivt med hensyn til størrelse og priser. Som nævnt i betragtning 71 er det langt det vigtigste eksportmarked for indiske producenter af duktile rør og tegner sig for 40 % af deres samlede eksport. Eksporten til Unionen er 25 gange højere end eksporten til det næststørste eksportmarked, som er Qatar, der tegner sig for 2 % af den indiske eksport af duktile rør. De indiske importpriser til EU-markedet var også lidt højere end til de andre lande i den nuværende undersøgelsesperiode, hvilket gjorde EU-markedet lidt mere lukrativt end andre markeder. |
(171) |
Til trods for de gældende foranstaltninger solgte indiske eksporterende producenter en betydelig mængde duktile rør til Unionen i den betragtede periode og havde stadig en betydelig markedsandel i den nuværende undersøgelsesperiode (tæt på [10-14] %). Rørene blev solgt til en pris, som selv med antidumpingtold i væsentlig grad underbød EU-erhvervsgrenens salgspriser på EU-markedet. |
(172) |
EU-markedet anses derfor for attraktivt for indiske producenter, og det kan konkluderes, at den disponible uudnyttede kapacitet i Indien i det mindste delvist vil blive anvendt til at øge eksporten til EU-markedet. Her skal det erindres, at markedsandelen for importen fra Indien var helt oppe på [17-19] % i undersøgelsesperioden for den oprindelige undersøgelse, dvs. før indførelsen af antidumpingtold. |
6.3. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade
(173) |
På dette grundlag og i betragtning af EU-erhvervsgrenens tidligere og nuværende skadelige situation vil manglende foranstaltninger efter al sandsynlighed føre til en betydelig stigning i dumpingimporten fra Indien til skadevoldende priser, hvilket vil føre til endnu større tab for EU-producenterne. Kommissionen konkluderede derfor, at hvis foranstaltningerne får lov at udløbe, vil det sandsynligvis føre til en betydelig stigning i dumpingimporten fra Indien til skadevoldende priser, og der vil være sandsynlighed for fortsat væsentlig skade. |
7. UNIONENS INTERESSER
(174) |
I henhold til grundforordningens artikel 21 undersøgte Kommissionen, om en opretholdelse af de gældende antidumpingforanstaltninger ville være i strid med Unionens interesser som helhed. Unionens interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, dvs. EU-erhvervsgrenens, importørernes, brugernes og offentlighedens interesser med hensyn til den pågældende vare, således som det er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF (23) (»direktivet om miljøvenligt design«) og dets produktspecifikke forordninger. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 21, stk. 1, tredje punktum, blev der taget særligt hensyn til behovet for at beskytte erhvervsgrenen mod de negative virkninger af skadevoldende dumping. |
(175) |
Alle interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger, jf. grundforordningens artikel 21, stk. 2. |
7.1. EU-erhvervsgrenens interesser
(176) |
EU-erhvervsgrenen er beliggende i tre medlemsstater (Frankrig, Tyskland og Spanien) og beskæftiger direkte over 2 200 ansatte i forbindelse med den pågældende vare. |
(177) |
De gældende antidumpingforanstaltninger forhindrede ikke dumpingimporten fra Indien i at komme ind på EU-markedet, og EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(178) |
På grundlag af ovenstående konstaterede Kommissionen, at der er stor sandsynlighed for fortsat skade forårsaget af importen fra dette land, hvis foranstaltningerne udløber. Tilstrømningen af betydelige mængder dumpingimport fra Indien ville forvolde EU-erhvervsgrenen yderligere skade. |
(179) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at EU-erhvervsgrenen havde været beskyttet i over seks år, samtidig med, at den havde en markedsandel på 85 %. Det er derfor usandsynligt, at EU-erhvervsgrenen vil blive påvirket, hvis de gældende foranstaltninger ophæves. Skulle EU-erhvervsgrenen blive påvirket, kan den anmode Kommissionen om at indlede en ny undersøgelse. |
(180) |
I modsætning til den interesserede parts påstand fastslog Kommissionen på grundlag af analysen af alle relevante skadesindikatorer, herunder udviklingen i EU-erhvervsgrenens markedsandel, at EU-erhvervsgrenen stadig lider væsentlig skade som følge af dumpingimporten fra Indien. Kommissionen konkluderede, at skaden sandsynligvis vil fortsætte og forværres, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe. Påstanden blev derfor afvist. |
(181) |
Således konkluderede Kommissionen, at det ville være i EU-erhvervsgrenens interesse at opretholde antidumpingforanstaltningerne. |
7.2. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers, forhandleres og brugeres interesser
(182) |
Kommissionen kontaktede alle kendte ikke forretningsmæssigt forbundne importører, forhandlere og brugere. Ingen af dem besvarede Kommissionens spørgeskema. |
(183) |
Kommissionen modtog ingen bemærkninger om, hvorvidt opretholdelsen af foranstaltningerne ville have en væsentlig negativ indvirkning på importørerne og brugerne, som ville opveje foranstaltningernes positive indvirkning på EU-erhvervsgrenen. |
7.3. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(184) |
På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen, at der ikke var tvingende grunde i forbindelse med Unionens interesser til ikke at opretholde de gældende foranstaltninger over for importen af den pågældende vare med oprindelse i Indien. |
8. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(185) |
På grundlag af Kommissionens konklusioner vedrørende fortsat dumping og fortsat skade samt Unionens interesser bør antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af rør af duktilt støbejern fra Indien opretholdes. |
(186) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at en videreførelse af foranstaltningerne burde betragtes som en undtagelse og ikke som normen. Den henviste navnlig til antidumpinggrundforordningens artikel 11, stk. 1, hvori det hedder, at antidumpingforanstaltninger kun forbliver i kraft, så længe det er nødvendigt, og udløber fem år efter indførelsen. Da tolden er blevet forlænget i afventning af resultatet af denne fornyede undersøgelse, fremførte parten, at tolden på det tidspunkt, hvor denne undersøgelse sandsynligvis ville være afsluttet, allerede ville have været i kraft i mere end syv år. Derfor anmodede parten Kommissionen om at afslutte undersøgelsen. |
(187) |
Kommissionen mindede om, at »Endelige antidumpingforanstaltninger udløber fem år efter indførelsen heraf eller fem år efter datoen for afslutningen af den seneste genoptagelse af en undersøgelse, som omfattede både spørgsmålet om dumping og skade, medmindre det som led i en genoptagelse af en undersøgelse fastslås, at foranstaltningernes bortfald sandsynligvis vil medføre, at der fortsat eller igen vil finde dumping sted med deraf følgende skade«, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2. Beslutningen om at opretholde foranstaltningerne er baseret på en grundig vurdering af alle de kendsgerninger, der blev konstateret i forbindelse med udløbsundersøgelsen, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2. Videreførelsen af foranstaltningerne var derfor hverken automatisk eller en »norm«. Kommissionen afviste derfor påstanden om, at foranstaltningerne burde ophæves. |
(188) |
For at minimere risikoen for omgåelse som følge af den store forskel på toldsatserne er der behov for særlige foranstaltninger, som kan sikre anvendelsen af den individuelle antidumpingtold. Virksomheder med individuel antidumpingtold skal fremlægge en gyldig handelsfaktura for medlemsstaternes toldmyndigheder. Fakturaen skal overholde kravene i denne forordnings artikel 1, stk. 3. Import, der ikke er ledsaget af en sådan faktura, bør være underlagt den antidumpingtold, der finder anvendelse på »alle andre virksomheder«. |
(189) |
Selv om det er nødvendigt at fremlægge denne faktura for toldmyndighederne i medlemsstaterne, således at de kan anvende de individuelle antidumpingtoldsatser på importen, er fakturaen ikke det eneste element, som toldmyndighederne skal tage i betragtning. Selv hvis det antages, at en sådan faktura opfylder alle kravene i denne forordnings artikel 3, stk. 1, skal medlemsstaternes toldmyndigheder foretage deres sædvanlige kontrol og bør i lighed med alle andre tilfælde kræve yderligere dokumenter (forsendelsesdokumenter mv.) for at kontrollere, at oplysningerne i erklæringen er korrekte, og sikre, at den efterfølgende anvendelse af den lavere toldsats er berettiget i henhold til toldlovgivningen.« |
(190) |
Hvis der er en betydelig mængdemæssig stigning i eksporten fra en af de virksomheder, der er omfattet af lavere individuelle toldsatser, efter indførelse af de pågældende foranstaltninger, kan en sådan mængdemæssig stigning i sig selv betragtes som en ændring af handelsmønstret som følge af indførelsen af foranstaltninger, jf. grundforordningens artikel 13, stk. 1. Under sådanne omstændigheder og forudsat, at betingelserne er opfyldt, kan der indledes en antiomgåelsesundersøgelse. Ved denne undersøgelse kan det bl.a. overvejes, om det bliver nødvendigt at fjerne individuelle toldsatser og pålægge en landsdækkende told.« |
(191) |
De individuelle antidumpingtoldsatser for de virksomheder, der er udtrykkeligt nævnt i denne forordning, gælder udelukkende for importen af den pågældende vare med oprindelse i Indien, som er fremstillet af de nævnte retlige enheder. Importen af den pågældende vare, produceret af andre virksomheder, som ikke er udtrykkeligt nævnt i denne forordnings dispositive del, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte enheder, bør være omfattet af toldsatsen for »alle andre virksomheder". De bør ikke være omfattet af nogen af de individuelle antidumpingtoldsatser. |
(192) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede Tata Metaliks Limited Kommissionen om at tildele virksomheden en individuel dumpingmargen. Subsidiært fandt den, at Kommissionen i det mindste burde overveje at udvide de individuelle antidumpingtoldsatser, der var fastsat for de andre samarbejdsvillige producenter af den pågældende vare fra Indien i den oprindelige undersøgelse, til også at omfatte virksomheden i lyset af dens samarbejde med Kommissionen i forbindelse med denne udløbsundersøgelse. |
(193) |
Kommissionen mindede om, at formålet med en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, udelukkende er at fastslå, om de gældende foranstaltninger fortsat er nødvendige. Denne type fornyet undersøgelse giver ikke mulighed for at fastsætte individuelle toldsatser for virksomheder, der ikke samarbejdede i forbindelse med den oprindelige undersøgelse. En individuel antidumpingtold kan kun fastsættes efter en fornyet undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3 eller 4. Anmodningen blev derfor afvist. |
(194) |
En virksomhed kan anmode om, at disse individuelle antidumpingtoldsatser anvendes, hvis den efterfølgende ændrer navnet på sin enhed. Anmodningen skal rettes til Kommissionen (24). Anmodningen skal indeholde alle relevante oplysninger, som gør det muligt at dokumentere, at ændringen ikke påvirker virksomhedens ret til at benytte den toldsats, som finder anvendelse på den. Hvis ændringen af virksomhedens navn ikke påvirker dens ret til at drage fordel af den toldsats, der finder anvendelse på den, offentliggøres der en forordning om navneændringen i Den Europæiske Unions Tidende. |
(195) |
I henhold til artikel 109 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 (25) er rentesatsen, når et beløb skal tilbagebetales som følge af en dom afsagt af Den Europæiske Unions Domstol, den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender på sine vigtigste refinansieringstransaktioner, og som offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven, den første kalenderdag i hver måned. |
(196) |
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) 2016/1036. |
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern), undtagen rør af duktilt støbejern uden indvendig eller udvendig coating (»rå rør«), i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7303 00 10 (Taric-kode 7303001010) og ex 7303 00 90 (Taric-kode 7303009010), med oprindelse i Indien.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare, der produceres af følgende virksomheder:
Virksomhed |
Endelig antidumpingtold |
Taric-tillægskode |
Jindal Saw Limited |
3 % |
C054 |
Electrosteel Castings Ltd |
0 % |
C055 |
Alle andre virksomheder |
14,1 % |
C999 |
3. Anvendelsen af de individuelle antidumpingtoldsatser, der er anført for virksomhederne i stk. 2, er betinget af, at der fremlægges en gyldig handelsfaktura for medlemsstaternes toldmyndigheder; handelsfakturaen skal indeholde en erklæring, der er dateret og underskrevet af én af de ansatte i den enhed, der har udstedt handelsfakturaen, med angivelse af den pågældendes navn og funktion og med følgende ordlyd: »Undertegnede bekræfter, at den (mængde) af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern), der er solgt til eksport til Den Europæiske Union, og som er omfattet af denne faktura, er fremstillet af (virksomhedens navn og adresse) (Taric-tillægskode) i Indien. Jeg erklærer, at oplysningerne i denne faktura er fuldstændige og korrekte.« Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, anvendes toldsatsen for alle andre virksomheder.
4. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. juni 2022.
På Kommissionens vegne
Ursula VON DER LEYEN
Formand
(1) EUT L 176 af 30.6.2016, s. 21.
(2) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/388 af 17. marts 2016 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien (EUT L 73 af 18.3.2016, s. 53).
(3) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/387 af 17. marts 2016 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien (EUT L 73 af 18.3.2016, s. 1).
(4) Rettens dom af 10. april 2019, Jindal Saw Ltd og Jindal Saw Italia SpA mod Europa-Kommissionen, T-301/16, ECLI:EU:T:2019:234 og T-300/16, ECLI:EU:T:2019:235.
(5) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/526 af 15. april 2020 om genindførelse af en endelig udligningstold på importen af visse rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien for så vidt angår Jindal Saw Limited som følge af Rettens dom i sag T-300/16 (EUT L 118 af 16.4.2020, s. 1).
(6) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/527 af 15. april 2020 om genindførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien for så vidt angår Jindal Saw Limited som følge af Rettens dom i sag T-301/16 (EUT L 118 af 16.4.2020, s. 14).
(7) Meddelelse om det forestående udløb af visse antidumpingforanstaltninger (EUT C 210 af 24.6.2020, s. 29).
(8) Meddelelse om indledning af en udløbsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien (EUT C 90 af 17.3.2021, s. 19).
(9) Meddelelse om indledning af en udløbsundersøgelse af antisubsidieforanstaltningerne vedrørende importen af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien (EUT C 90 af 17.3.2021, s. 8).
(10) https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?ref=ong&id=2521&sta=1&en=20&page=1&c_order=date&c_order_dir=Down.
(11) Meddelelse om konsekvenserne af udbruddet af covid-19 for antidumping- og antisubsidieundersøgelser (EUT C 86 af 16.3.2020, s. 6).
(12) EUT C 210 af 24.6.2020, s. 29.
(13) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/1336 af 25. september 2020 om indførelse af endelig antidumpingtold på importen af visse former for polyvinylalkohol med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 315 af 29.9.2020, s. 1, betragtning 442 og 460-471).
(14) 1. oktober 2013-30. september 2014.
(15) Tallene i den oprindelige undersøgelse blev vist i intervaller eller indekser af fortrolighedshensyn.
(16) De eksporterede mængder udgjorde i NUP mindre end [< 1 %] af omsætningen af den pågældende vare.
(17) https://www.tatametaliks.com/tata-metalik-ir-20-21/focus-on-downstream.html#:~:text = Tata%20Metaliks%20had%20foreseen%20the,in%20H1 %20FY%202022 %2D23.
(18) Hensigten om at investere i kapacitetsforøgelse blev offentliggjort af de største producenter af den pågældende vare i Indien, f.eks. Vedanda.
(19) Anmodningen om den fornyede undersøgelse, bilag 17.
(20) Anmodningen om den fornyede undersøgelse, bilag 17.
(21) Anmodningen om den fornyede undersøgelse, afsnit 5.1.6.
(22) United States — Sunset reviews of Anti-dumping Measures on Oil Country Tubular Goods From Argentina (WT/DS/268/AB/R).
(23) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF af 21. oktober 2009 om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energirelaterede produkter (EUT L 285 af 31.10.2009, s. 10). Direktivet om miljøvenligt design gennemføres via produktspecifikke forordninger, som er umiddelbart gældende i alle EU-lande. Forordningen om miljøvenligt design dækker de nye krav til miljøvenligt design, for så vidt angår små, mellemstore og store effekttransformere. Fase 1 i forordningen om miljøvenligt design trådte i kraft den 1. juli 2015 og fase 2 den 1. juli 2021. Fase 2-kravene er strengere end fase 1-kravene. Selv om de fulde virkninger endnu ikke kan vurderes så kort tid efter ikrafttrædelsen af fase 2, er det generelt opfattelsen, at disse fase 2-krav vil kræve GOES-typer af højeste kvalitet for at konstruere og fremstille transformere på en omkostningseffektiv måde og inden for de krævede pladsbegrænsninger.
(24) Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Handel, Direktorat H, Rue de la Loi 170, 1040 Bruxelles, Belgien.
(25) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18. juli 2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget, om ændring af forordning (EU) nr. 1296/2013, (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013, (EU) nr. 1304/2013, (EU) nr. 1309/2013, (EU) nr. 1316/2013, (EU) nr. 223/2014, (EU) nr. 283/2014 og afgørelse nr. 541/2014/EU og om ophævelse af forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (EUT L 193 af 30.7.2018, s. 1).
16.6.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161/28 |
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2022/927
af 15. juni 2022
om indførelse af en endelig udligningstold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1037
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1037 af 8. juni 2016 om beskyttelse mod subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 18, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
1.1. Tidligere undersøgelser og gældende foranstaltninger
(1) |
Ved gennemførelsesforordning (EU) 2016/387 (2) (»den oprindelige forordning«) indførte Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en endelig udligningstold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien (»de oprindelige foranstaltninger«). Den undersøgelse, der førte til indførelsen af de oprindelige foranstaltninger, er i det følgende benævnt »den oprindelige undersøgelse«. |
(2) |
Den indførte udligningstold varierede fra 8,7 % for Jindal Saw Limited til 9 % for Electrosteel Castings Ltd og »alle andre virksomheder«. |
(3) |
Ved gennemførelsesforordning (EU) 2016/388 (3) indførte Kommissionen også en endelig antidumpingtold på samme vare. Den indførte antidumpingtold varierede fra 0 % for Electrosteel Castings Ltd til 14,1 % for Jindal Saw Limited og »alle andre virksomheder«. |
(4) |
Efter Rettens domme i sag T-300/16 og T-301/16 (4) rettede Kommissionen fejl, som Retten havde konstateret ved beregningen af antidumping- og udligningstolden for Jindal Saw Limited. Ved gennemførelsesforordning (EU) 2020/526 (5) og (EU) 2020/527 (6) genindførte Kommissionen en ny endelig antidumping- og udligningstold for Jindal Saw Limited på henholdsvis 3 % og 6 %. |
(5) |
Den gældende udligningstold er på 6 % for Jindal Saw Limited og 9 % for Electrosteel Castings Ltd og »alle andre virksomheder«. Den gældende antidumpingtold er på mellem 0 % for Electrosteel Castings Ltd, 3 % for Jindal og 14,1 % for »alle andre virksomheder«. |
1.2. Anmodning om en udløbsundersøgelse
(6) |
Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (7) modtog Kommissionen en anmodning om en undersøgelse i henhold til artikel 18 i grundforordningen. |
(7) |
Anmodningen blev indgivet den 21. december 2020 af Saint-Gobain PAM, Saint-Gobain PAM Deutschland GmbH og Saint-Gobain PAM España S.A. (»ansøgerne«), på vegne af EU-producenter, der tegner sig for mere end 50 % af den samlede EU-produktion af rør af duktilt støbejern. Anmodningen var begrundet med, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville medføre fortsat eller fornyet subsidiering og fortsat eller fornyet skade for EU-erhvervsgrenen. |
(8) |
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7, underrettede Kommissionen før indledningen af proceduren den indiske regering (»GOI«) om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret anmodning om en fornyet undersøgelse. Kommissionen indbød Indien til konsultationer med henblik på at klarlægge situationen med hensyn til indholdet af anmodningen om en fornyet undersøgelse og nå frem til en gensidigt tilfredsstillende løsning. GOI tog imod tilbuddet om konsultationer, som efterfølgende blev gennemført den 10. marts 2021. Det var ikke muligt at nå frem til en fælles løsning i forbindelse med konsultationerne. |
1.3. Indledning af en udløbsundersøgelse
(9) |
Kommissionen fastslog efter høring af det udvalg, der er nedsat ved artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 (8), at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse, og indledte den 17. marts 2021 en udløbsundersøgelse af importen til Unionen af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien (»det pågældende land«) på grundlag af grundforordningens artikel 18, stk. 2. Den offentliggjorde en indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (9) (»indledningsmeddelelsen«). |
(10) |
Samme dag indledte Kommissionen en udløbsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af samme vare (10). |
1.4. Nuværende undersøgelsesperiode og den betragtede periode
(11) |
Undersøgelsen af fortsat eller fornyet subsidiering og skade omfattede perioden fra den 1. januar 2020 til den 31. december 2020 (»den nuværende undersøgelsesperiode«). Undersøgelsen af de tendenser, der er relevante for vurderingen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, omfattede perioden fra den 1. januar 2017 frem til udgangen af den nuværende undersøgelsesperiode (»den betragtede periode«). |
1.5. Interesserede parter
(12) |
I indledningsmeddelelsen opfordrede Kommissionen interesserede parter til at kontakte den med henblik på at deltage i undersøgelsen. Endvidere underrettede Kommissionen specifikt EU-producenter, kendte producenter i Indien og myndighederne i Indien, kendte importører, brugere samt sammenslutninger, som den vidste var berørt af indledningen af udløbsundersøgelsen, og opfordrede dem til at deltage. |
(13) |
De interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til indledningen af udløbsundersøgelsen og til at anmode om en høring med Kommissionen og/eller høringskonsulenten i handelsprocedurer. Ingen af de interesserede parter anmodede om en høring. |
a) Stikprøveudtagning
(14) |
I indledningsmeddelelsen anførte Kommissionen, at den eventuelt ville udtage en stikprøve af de interesserede parter i henhold til grundforordningens artikel 27. |
Stikprøveudtagning af EU-producenter
(15) |
Kommissionen anførte i sin indledningsmeddelelse, at den havde udtaget en foreløbig stikprøve bestående af tre EU-producenter. Disse EU-producenter indgår i samme virksomhedsgruppe. Kommissionen udtog stikprøven på grundlag af produktions- og salgsmængden af samme vare i Unionen i den nuværende undersøgelsesperiode, dvs. mellem den 1. januar 2020 og den 31. december 2020. Den endelige stikprøve af EU-producenter tegnede sig for [70-85] % af den anslåede samlede EU-produktion og [70-85] % af den anslåede samlede EU-salgsmængde af samme vare, og den sikrede også en god geografisk spredning. |
(16) |
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 2, opfordrede Kommissionen interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve, men modtog ingen bemærkninger. Den foreløbige stikprøve blev derfor bekræftet og anset for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen. |
Stikprøveudtagning af importører
(17) |
For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald udtage en stikprøve anmodede Kommissionen ikke forretningsmæssigt forbundne importører om at indgive de oplysninger, der er anmodes om i indledningsmeddelelsen. Da ingen ikke forretningsmæssigt forbundne importører gav sig til kende, var det imidlertid ikke nødvendigt at udtage en stikprøve. |
Stikprøveudtagning af producenter i Indien
(18) |
For at afgøre, om det var nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage en stikprøve anmodede Kommissionen alle kendte producenter i Indien om at indgive de oplysninger, der anmodes om i indledningsmeddelelsen. Kommissionen anmodede endvidere de indiske myndigheder om at identificere og/eller kontakte eventuelle andre eksporterende producenter, der kunne være interesserede i at deltage i undersøgelsen. |
(19) |
Da kun tre producenter indsendte en stikprøvebesvarelse inden for den fastsatte frist, besluttede Kommissionen, at det ikke var nødvendigt at udtage en stikprøve. |
b) Spørgeskemaer
(20) |
Kommissionen sendte spørgeskemaer til GOI, gruppen bestående af tre stikprøveudtagne EU-producenter og til de tre eksporterende producenter, der havde indsendt en stikprøvebesvarelse. De samme spørgeskemaer var også blevet gjort tilgængelige online (11) på tidspunktet for indledningen af undersøgelsen. |
(21) |
Kommissionen modtog spørgeskemabesvarelser fra de tre EU-producenter, GOI og fra kun én af de eksporterende producenter i Indien, Tata Metaliks Limited (»TML«). Selv om de to andre producenter i Indien havde indsendt stikprøvebesvarelser, indsendte de efterfølgende ikke en spørgeskemabesvarelse og samarbejdede således ikke i forbindelse med undersøgelsen. |
c) Verifikation
(22) |
Som følge af udbruddet af covid-19 og de nedlukningsforanstaltninger, der er indført af flere tredjelande, kunne Kommissionen ikke aflægge kontrolbesøg hos producenterne og hos GOI i henhold til grundforordningens artikel 26. Kommissionen foretog i stedet krydstjek uden kontrolbesøg af alle de oplysninger, den anså for nødvendige for sine afgørelser i overensstemmelse med sin meddelelse om konsekvenserne af covid-19-udbruddet for antidumping- og antisubsidieundersøgelser (12). Kommissionen foretog krydstjek uden kontrolbesøg af følgende eksporterende producent:
|
(23) |
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den fandt nødvendige for undersøgelsen. Der blev aflagt kontrolbesøg i henhold til grundforordningens artikel 16 hos følgende EU-producenter og en forretningsmæssigt forbundet salgsenhed i Italien:
|
d) Efterfølgende sagsforløb
(24) |
Den 18. marts 2022 fremlagde Kommissionen de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke den påtænkte at opretholde den gældende antidumpingtold. Alle parter fik en frist til at fremsætte bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger. |
(25) |
Kun Tata Metaliks Limited fremsatte bemærkninger inden for fristen. Bemærkningerne fra Tata Metaliks Limited blev undersøgt af Kommissionen og taget i betragtning, hvor det var relevant. GOI fremsatte også bemærkninger, men disse blev indgivet mere end ti dage efter udløbet af fristen for fremsættelse af bemærkninger. |
(26) |
For at afslutte undersøgelsen inden for de obligatoriske frister fastsættes det i punkt 7 i indledningsmeddelelsen, at Kommissionen ikke vil acceptere bemærkninger fra interesserede parter efter fristen for fremsættelse af bemærkninger til den endelige fremlæggelse af oplysninger. Kommissionen kunne følgelig ikke tage hensyn til bemærkningerne fra GOI. Den bemærkede imidlertid, at GOI's indlæg ikke indeholdt nye elementer, som Kommissionen ikke havde taget hensyn til i forbindelse med undersøgelsen. Ingen af parterne anmodede om en høring. |
1.6. Bemærkninger til indledningen af undersøgelsen
(27) |
En bruger, nemlig Hydro Mat Benelux, og en eksporterende producent, nemlig Tata Metaliks Limited, fremsatte bemærkninger til indledningen af undersøgelsen. |
(28) |
Kommissionen bemærkede, at Tata Metaliks Limited fremsatte sine bemærkninger til indledningen af proceduren den 17. februar 2022, dvs. mere end ni måneder efter fristen på 37 dage efter datoen for offentliggørelsen af indledningsmeddelelsen som defineret i punkt 5.2 i indledningsmeddelelsen. Kommissionen tog derfor ikke hensyn til dette indlæg. |
(29) |
Kommissionen bemærkede, at selv om Hydro Mat Benelux fremsatte bemærkninger til indledningen, samarbejdede virksomheden ikke fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Virksomheden udfyldte navnlig ikke spørgeskemaet til brugere, som kunne have været anvendt til at krydstjekke nogle af nedenstående erklæringer, som f.eks. de eksporterende producenters salgspriser eller dokumenter vedrørende offentlige udbud. |
(30) |
For det første hævdede Hydro Mat Benelux, at proceduren burde afsluttes, da anmodningen ikke blev indgivet senest tre måneder før den udløbsdato, der er nævnt i meddelelsen om det forestående udløb (13). |
(31) |
Kommissionen præciserede, at indgivelsesdatoen i indledningsmeddelelsen ikke svarede til den dato, hvor anmodningen blev indgivet. Som det fremgår af den ikkefortrolige udgave af anmodningen om en fornyet undersøgelse, som siden den 17. marts 2021 har været tilgængelig i det ikkefortrolige dossier og dermed tilgængeligt for alle interesserede parter, blev anmodningen behørigt indgivet den 18. december 2020, dvs. inden for den frist, der er fastsat i grundforordningens artikel 18, stk. 4. Påstanden blev derfor afvist. |
(32) |
For det andet fremførte Hydro Mat Benelux, at der er tale om en overdreven brug af fortrolighed i anmodningen. EU-erhvervsgrenen indekserede navnlig alle indikatorer vedrørende sine økonomiske resultater. Parten henviste til gennemførelsesforordning (EU) 2020/1336 (14), hvor Kommissionen fremlagde de mikroøkonomiske data for en enkelt EU-producent. |
(33) |
Kommissionen bemærkede, at i gennemførelsesforordning (EU) 2020/1336 blev alle mikroindikatorer (salgspriser og -mængder, enhedsproduktionsomkostninger, arbejdskraftomkostninger, slutlagre, rentabilitet osv.) angivet i intervaller eller indekser. |
(34) |
Desuden fandt Kommissionen, at den udgave af anmodningen om en udløbsundersøgelse, der blev tilføjet det dossier, der stilles til rådighed for interesserede parter, indeholdt alle de væsentlige beviser og ikkefortrolige sammendrag af data, der blev behandlet som fortrolige, således at interesserede parter kunne fremsætte meningsfulde bemærkninger og udøve deres ret til forsvar under hele proceduren. |
(35) |
Kommissionen mindede i den forbindelse om, at grundforordningens artikel 29 giver mulighed for beskyttelse af fortrolige oplysninger, såfremt fremlæggelsen heraf ville give en konkurrent en væsentlig konkurrencemæssig fordel eller være til betydelig skade for den, der afgiver oplysningerne, eller for den, fra hvem den pågældende modtog oplysningerne. Disse påstande blev derfor afvist. |
(36) |
For det tredje hævdede Hydro Mat Benelux, at første halvdel af 2020 ikke afspejlede normale økonomiske omstændigheder, og mente, at denne periode ikke var repræsentativ for en fremadrettet vurdering af konsekvenserne af udløbet af de pågældende foranstaltninger. Hydro Mat Benelux hævdede, at EU-erhvervsgrenens negative resultater i første halvdel af 2020 skyldtes de negative økonomiske virkninger som følge af covid-19 og stigningen i råmaterialeomkostningerne på verdensmarkederne, som ikke kunne væltes over på forbrugerne i efterfølgende produktionsled. Den hævdede desuden, at de vigtigste indikatorer for perioden 2017-2019 ikke viste sårbarhed, men snarere en sund EU-erhvervsgren, navnlig i forbindelse med analysen af produktionen, produktionskapaciteten, lagerbeholdningerne, investeringerne, salgspriserne og rentabiliteten. |
(37) |
Kommissionen mindede om, at grundforordningens artikel 18, kræver, at anmodningen om en udløbsundersøgelse skal indeholde tilstrækkelige beviser for, at foranstaltningernes bortfald sandsynligvis vil medføre fortsat eller fornyet skade. I det foreliggende tilfælde indeholdt den specifikke skadesanalyse i anmodningen om en udløbsundersøgelse beviser, der peger i retning af en betydelig indtrængning på EU-markedet af import fra Indien til priser, som i væsentlig grad underbyder EU-erhvervsgrenens priser. Kommissionen fandt derfor, at anmodningen om en udløbsundersøgelse indeholdt tilstrækkelige beviser for fortsat skade, og afviste påstanden. |
(38) |
For det fjerde analyserede Hydro Mat Benelux perioden 2017-2020 og hævdede, at de foreliggende importdata ikke underbyggede påstanden om sandsynligheden for fornyet skade. Desuden hævdede Hydro Mat Benelux, at de indiske eksportpriser og de underbuds- og målprisunderbudsmargener, som ansøgeren havde beregnet, ikke var pålidelige, da eksportpriserne afspejlede afregningsprisen mellem forretningsmæssigt forbundne parter, dvs. de indiske producenter og deres forretningsmæssigt forbundne dattervirksomheder. Endelig hævdede Hydro Mat Benelux, at de indiske producenter havde øget deres produktionskapacitet for at imødekomme det voksende indiske hjemmemarked, og at de største indiske eksporterende producenter ikke havde planer om at udvide deres produktionskapacitet. |
(39) |
Kommissionen fandt, at ingen af påstandene afkræftede konklusionen om, at der forelå tilstrækkelige beviser til at indlede en fornyet antisubsidieundersøgelse. Anmodningen om en udløbsundersøgelse indeholdt tilstrækkelige beviser for, at den subsidierede import havde en væsentlig skadevoldende virkning på EU-erhvervsgrenens situation. Ansøgerne fremlagde navnlig ikke blot beregninger af underbud ved EU-grænsen, men også ved levering til kundens faciliteter, der viste et underbud på ikke mindre end 14,9 %. Den specifikke skadesanalyse i anmodningen om en udløbsundersøgelse viste en øget indtrængning på EU-markedet (både i absolutte og i relative tal) af importen fra Indien til priser, der i væsentlig grad underbød EU-erhvervsgrenens priser. Dette synes at have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade, hvilket f.eks. fremgår af fald i salg og markedsandel og en forværring af de finansielle resultater. Påstanden blev derfor afvist. |
(40) |
Hvad angår påstanden om, at stigningen i den indiske produktion kun vil blive rettet mod det indiske marked, fremlagde Hydro Mat Benelux ingen beviser herfor. Påstanden blev derfor afvist. |
(41) |
For det femte hævdede Hydro Mat Benelux, at generelle konkurrencemæssige spørgsmål ikke burde berettige en konklusion om fortsat eller fornyet skade. Hydro Mat Benelux anførte en række punkter, såsom at EU-forbruget var faldet siden krisen i euroområdet med et fald i de offentlige udgifter og således havde en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens konkurrenceevne, konkurrencen fra plastrør, vanskelighederne ved at tiltrække beskæftigelse, opretholdelsen af en dominerende stilling og presset fra billigere kinesisk import på udbudsprocessen. |
(42) |
Denne påstand behandles i betragtning 256. |
(43) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte Tata Metaliks Limited, at oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse vedrørende EU-erhvervsgrenens data og importen omfattede perioden fra juli 2019 til juni 2020. I indledningsmeddelelsen blev den nuværende undersøgelsesperiode imidlertid defineret som perioden fra januar 2020 til december 2020. Efter virksomhedens opfattelse burde ansøgerne have ajourført anmodningen om en udløbsundersøgelse på grundlag af den nuværende undersøgelsesperiode, der er defineret i indledningsmeddelelsen, og disse oplysninger burde have været gjort tilgængelige for parterne. Ved ikke at rundsende en sådan ajourført anmodning om fornyet undersøgelse til parterne tilsidesatte Kommissionen artikel 12.1.2 og artikel 12.1.3 i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger (»SCM-aftalen«). |
(44) |
For det første er det Kommissionens almindelige praksis at basere sine konklusioner på de seneste tilgængelige data. Disse data svarer ikke nødvendigvis til den periode, der er fastsat i anmodningen om en udløbsundersøgelse, da de måske ikke var tilgængelige på det tidspunkt, hvor anmodningen om en fornyet undersøgelse blev indgivet. SCM-aftalen indeholder ingen bestemmelser om, at Kommissionen skal basere sine konklusioner på samme periode som den, der er fastsat i anmodningen om en udløbsundersøgelse. For det andet havde alle parter mulighed for i løbet af undersøgelsen at fremsætte bemærkninger til de konklusioner og beviser, der vedrørte den nuværende undersøgelsesperiode, som er defineret i indledningsmeddelelsen. Kommissionen fandt derfor, at den ikke krænkede nogen proceduremæssige rettigheder eller tilsidesatte SCM-aftalen, og afviste påstanden. |
(45) |
Tata Metaliks Limited henviste også til, at Kommissionen afviste virksomhedens bemærkninger til indledningen af undersøgelsen, fordi de blev fremsat efter den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen (se betragtning 28). Efter dens opfattelse finder fristen først anvendelse, når ansøgerne har modtaget de reviderede data, der vedrører den nuværende undersøgelsesperiode, der er defineret i indledningsmeddelelsen. Tata Metaliks Limited hævdede også, at det er »et fast princip om generel rimelighed« og »et fast retsprincip på tværs af alle jurisdiktioner«, at indlæg vedrørende retlige spørgsmål kan fremsættes efter fristens udløb. |
(46) |
Som forklaret i betragtning 44 vedrørte den nuværende undersøgelsesperiode den seneste periode, for hvilken der forelå data, og denne periode svarer ikke altid til den foreløbige vurdering i anmodningen om en fornyet undersøgelse. Desuden henviste fristen i indledningsmeddelelsen udtrykkeligt til datoen for offentliggørelsen af meddelelsen og ikke nogen anden dato, f.eks. en parts indgivelse af oplysninger. Fristen i indledningsmeddelelsen skelner ikke mellem retlige og faktiske spørgsmål og gælder på samme måde for begge. Kommissionen afviste således påstanden. |
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(47) |
Den pågældende vare er den samme som i den oprindelige undersøgelse, nemlig rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern), (»duktile rør«), undtagen rør af duktilt støbejern uden indvendig eller udvendig coating (»rå rør«), med oprindelse i Indien, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7303 00 10 (Taric-kode 7303001010) og ex 7303 00 90 (Taric-kode 7303009010) (»den pågældende vare«). |
(48) |
Duktile rør anvendes til drikkevandsforsyning, spildevandsafledning og kunstvanding af landbrugsjord. Vandtransport gennem duktile rør kan baseres på tryk eller blot på tyngdekraften. Rørene er mellem 60 mm og 2 000 mm i diameter og er 5,5, 6, 7 eller 8 meter lange. Indvendigt er de sædvanligvis behandlet med cement eller andre materialer, og udvendigt er de forzinket, malet eller omviklet med tape. De vigtigste slutbrugere er offentlige forsyningsvirksomheder. |
2.2. Samme vare
(49) |
Som fastslået i den oprindelige undersøgelse bekræftede denne udløbsundersøgelse, at følgende varer har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesformål:
|
(50) |
Disse varer anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4. |
3. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET SUBSIDIERING
(51) |
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, og som anført i indledningsmeddelelsen, undersøgte Kommissionen, om der var sandsynlighed for, at de gældende foranstaltningers udløb ville føre til fortsat eller fornyet subsidiering. |
3.1. Udvikling i importen efter indførelsen af foranstaltningerne
(52) |
I den oprindelige undersøgelsesperiode (15) eksporterede Indien [80 000 - 100 000] ton af den pågældende vare til Unionen (baseret på EU-27) (16). Efter indførelsen af de endelige foranstaltninger i marts 2016 faldt importen mellem 2016 og 2018 og svingede mellem 38 000 og 55 000 ton om året. I 2019 steg importen fra Indien igen til [64 000 - 75 000] ton. |
(53) |
I den nuværende undersøgelsesperiode faldt importen af den pågældende vare til [44 000-52 000] ton. Efter den nuværende undersøgelsesperiode steg importen i 2021 igen til 2019-niveauet. |
(54) |
Samlet set forblev importen af den pågældende vare fra Indien i den nuværende undersøgelsesperiode på et betydeligt niveau og tegnede sig for ca. [10-14] % af EU-markedet sammenlignet med den markedsandel på [15-20] %, som importen fra Indien tegnede sig for i den oprindelige undersøgelsesperiode. |
3.2. Grundlaget for resultaterne
(55) |
Kun én virksomhed, Tata Metaliks Limited, samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen (se afsnit 1.5). Virksomheden nød godt af de tre eksportordninger, der blev udlignet i den oprindelige undersøgelse, hovedsagelig for så vidt angår eksport til tredjelande. Imidlertid solgte virksomheden i den nuværende undersøgelsesperiode størstedelen af sin produktion på hjemmemarkedet (17). De indiske eksporterende producenter, der eksporterede betydelige mængder til Unionen, samarbejdede ikke. Kommissionen besluttede derfor ikke at begrænse sig til at anvende oplysningerne fra Tata Metaliks Limited til at fastsætte subsidieniveauet for de eksporterende producenter af duktile rør i Indien og baserede sig i stedet på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 28. |
(56) |
I lyset af ovenstående anvendte Kommissionen i sin analyse alle de foreliggende faktiske oplysninger, navnlig:
|
3.3. Subsidieordninger, der blev undersøgt i forbindelse med den nuværende undersøgelse
(57) |
Kommissionen undersøgte, om der var tale om fortsat subsidiering, ved at analysere, om de udlignede subsidier i den oprindelige undersøgelse fortsat indebar fordele for den indiske erhvervsgren for duktile rør. I tilfælde af subsidieordninger, der ophørte, undersøgte Kommissionen også, om disse ordninger var blevet erstattet af andre lignende ordninger, og om der blev indført nye ordninger. |
(58) |
Ud fra resultaterne i dette afsnit, som bekræftede eksistensen af fortsat subsidiering med hensyn til de subsidier, der blev udlignet i forbindelse med den oprindelige undersøgelse, besluttede Kommissionen, at det ikke var nødvendigt at undersøge alle de øvrige subsidier, som ifølge ansøgeren angiveligt fandtes. Når Kommissionen har fastslået, at der er bevis for fortsat subsidiering over minimalgrænsen i henhold til grundforordningens artikel 18, er det ikke nødvendigt at fastsætte det nøjagtige subsidiebeløb i forbindelse med en udløbsundersøgelse. |
(59) |
I den oprindelige undersøgelse udlignede Kommissionen følgende ordninger:
|
3.3.1. Focus Product Scheme (»FPS-ordningen«) erstattet af Merchandise Exports from India Scheme i 2015-2020
3.3.1.1. Resultaterne af den oprindelige undersøgelse
(60) |
I den oprindelige undersøgelse konkluderede Kommissionen, at den Focus Product Scheme, der var gældende i den oprindelige undersøgelsesperiode, omfattede subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Denne ordning var baseret på »Foreign Trade Policy«-planen (»FTP«) for 2009-2014. |
(61) |
De subsidiesatser, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse for FPS-ordningen, varierede fra 3,11 % til 4,35 %. |
(62) |
Efter den oprindelige undersøgelsesperiode ophørte ordningen imidlertid, og den blev erstattet af en ny ordning kaldet »Merchandise Exports from India Scheme« (»MEIS-ordningen«). MEIS-ordningen erstattede en række allerede eksisterende ordninger, herunder FPS-ordningen. MEIS-ordningen omfattede betingelser svarende til de betingelser i FPS-ordningen, der blev udlignet i den oprindelige undersøgelse. I den oprindelige undersøgelse fandt Kommissionen derfor, at konklusionerne vedrørende FPS-ordningen også ville gælde for MEIS-ordningen. |
3.3.1.2. Videreførelse af subsidieordningen
(63) |
MEIS-ordningen var fortsat gældende i den nuværende undersøgelsesperiode. Eksistensen af ordningen blev også bekræftet af GOI i spørgeskemabesvarelsen og af den samarbejdsvillige eksporterende producent Tata Metaliks Limited, som også nød godt af ordningen. |
a) Retsgrundlag
(64) |
MEIS-ordningen er baseret på »Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (No. 22 of 1992)« — lov nr. 22 af 1992 om (udvikling og regulering af) udenrigshandel — der trådte i kraft den 7. august 1992 (»udenrigshandelsloven«). Ved udenrigshandelsloven bemyndiges GOI til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser er gengivet i kort form i udenrigshandelspolitiske dokumenter, der normalt udstedes af handelsministeriet hvert femte år, og som opdateres regelmæssigt. |
(65) |
MEIS-ordningen er beskrevet i den femårige udenrigshandelspolitiske plan for 2015-20 (»FTP 2015-2020«). Procedurerne for FTP 2015-2020 er nærmere beskrevet i »Handbook of Procedures, 2015-2020« (»HOP 2015-2020«). |
(66) |
MEIS-ordningen er beskrevet nærmere i kapitel 3 i FTP 2015-2020 og i kapitel 3 i HOP 2015-2020. |
b) Støtteberettigelse
(67) |
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører er berettiget til støtte under denne ordning. |
c) Praktisk gennemførelse
(68) |
Støtteberettigede virksomheder kan benytte MEIS-ordningen ved at eksportere bestemte varer til bestemte lande, der er klassificeret i gruppe A (»Traditionelle markeder«, herunder alle EU-medlemsstater), gruppe B (»Nye markeder og fokusmarkeder«) og gruppe C (»Andre markeder«). De lande, som er omfattet af hver enkelt gruppe og af listen over varer med tilsvarende godtgørelsessatser, er anført i tillæg 3B til opdateret HOP. |
(69) |
Fordelen består i en toldkredit svarende til en procentdel af eksportens fob-værdi. MEIS-satsen i den nuværende undersøgelsesperiode var på 3 %. |
(70) |
I henhold til punkt 3.06 i FTP 2015-20 er visse former for eksport udelukket fra denne ordning, f.eks. eksport af importerede eller omladede varer, transaktioner ligestillet med eksport, eksport af tjenesteydelser og eksportomsætning for virksomheder, der opererer i særlige økonomiske områder eller er eksportorienterede. |
(71) |
Toldkreditter under MEIS-ordningen er frit omsættelige og gyldige i en periode på 18 måneder fra udstedelsesdatoen, mens de toldkreditscripts, der er udstedt den 1. januar 2016 eller senere, er gyldige i en periode på 24 måneder fra udstedelsesdatoen, jf. punkt 3.13 i opdateret HOP 2015-2020. |
(72) |
De kan benyttes til at: i) betale told på import af input eller varer, herunder også kapitalgoder, ii) betale afgifter på indenlandske indkøb af input eller varer, herunder kapitalgoder og betaling, og iii) betale afgifter på tjenesteydelser. Kreditter kan også sælges på markedet. |
(73) |
En ansøgning om fordele under MEIS-ordningen skal indgives online på generaldirektoratet for udenrigshandels websted. Relevant dokumentation (forsendelsesdokumenter, bankbekræftelse og bevis for landing) skal vedhæftes den elektroniske ansøgning. Den relevante regionale myndighed i Indien udsteder toldkreditten efter kontrol af dokumenterne. Så længe eksportøren forelægger den relevante dokumentation, kan den regionale myndighed ikke frit bestemme, om der skal indrømmes toldkreditter. |
d) Finansielt bidrag og fordel
(74) |
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5, fastslog Kommissionen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion under denne ordning. På nuværende tidspunkt udsteder GOI en toldkredit, som bogføres af den eksporterende producent som et tilgodehavende, der kan modregnes af den eksporterende producent på et hvilket som helst tidspunkt. Dette udgør et finansielt bidrag som omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har GOI ingen skønsbeføjelse med hensyn til at indrømme subsidiet eller ej. I betragtning af ovenstående anså Kommissionen det for passende at betragte fordelen ved MEIS-ordningen som summen af de beløb, der er opnået for eksporttransaktioner, der har fundet sted under denne ordning i UP. |
e) Specificitet
(75) |
MEIS-ordningen er retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifik, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a) og b). |
f) Konklusion vedrørende MEIS-ordningen
(76) |
Kommissionen konkluderede, at der ved MEIS-ordningen ydes subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En MEIS-toldkredit er et finansielt bidrag fra GOI, da den i sidste ende anvendes til at udligne importafgifter, der betales på kapitalgoder, hvorved GOI giver afkald på toldindtægter, som den ellers ville have fået. Desuden giver MEIS-toldkreditten en fordel for eksportøren, som ikke skal betale disse importafgifter. For en virksomhed, der sælger MEIS-kreditter på markedet, giver ordningen mulighed for et direkte finansielt bidrag. |
(77) |
Kommissionen bemærkede, at MEIS-ordningen udløb efter den nuværende undersøgelsesperiode, den 1. januar 2021. Indtil udgangen af 2021 kunne virksomhederne dog stadig ansøge om MEIS-kredit for de eksporttransaktioner, der blev gennemført i 2020. Virksomhederne kan desuden stadig anvende MEIS-kredit fra 2021 til at udligne importafgifter, der skal betales, indtil den 15. september 2023. Der blev således opnået fordele under denne ordning i den nuværende undersøgelsesperiode, og dette vil fortsætte selv efter indførelsen af foranstaltninger. |
(78) |
Kommissionen bemærkede endvidere, at GOI i august 2021 offentliggjorde retningslinjer for en ny ordning kaldet Remission of Duties and Taxes on Exported Products Scheme (fritagelsesordning for afgifter og skatter på eksportvarer) (»RoDTEP-ordningen«), som erstatter MEIS. RoDTEP-ordningen nævnes som en mekanisme til godtgørelse af skatter/told/afgifter på centralt, statsligt og lokalt plan, som i øjeblikket ikke refunderes under nogen anden mekanisme, men som påløber i forbindelse med fremstilling og distribution af eksportvarer (19). GOI annoncerede godtgørelsessatser for de forskellige sektorer. Disse satser kan til enhver tid ændres. Selv om satserne for jernindustrien og den pågældende vare ikke var blevet meddelt på tidspunktet for undersøgelsen, anmodede sektoren om at blive omfattet af ordningen, hvilket også blev bekræftet af den samarbejdsvillige producent, Tata Metaliks Limited, og en sats for industrien var endnu ikke blevet fastlagt (20). |
3.3.1.3. Konklusion
(79) |
Da den retlige situation ikke har ændret sig væsentligt, fandt Kommissionen, at MEIS-ordningen i den nuværende undersøgelsesperiode fortsat medførte en fordel for industrien for duktile rør. Kommissionen drog de samme konklusioner i gennemførelsesforordning (EU) 2022/433. |
(80) |
På grund af manglende samarbejdsvilje var det ikke muligt at beregne det nøjagtige subsidieringsniveau for denne ordning i den nuværende undersøgelsesperiode. Med henblik herpå anvendte Kommissionen de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 28. Subsidiesatsen i den oprindelige undersøgelsesperiode for så vidt angår FPS-ordningen, der blev udlignet i den oprindelige undersøgelse og erstattet af MEIS-ordningen (som blev anset for at medføre tilsvarende fordele), varierede mellem 3,11 % og 4,35 % (jf. betragtning 61). |
(81) |
Da MEIS-satsen var på 3 % af fob-værdien sammenlignet med 5 % fob under FPS-ordningen i den oprindelige undersøgelsesperiode, faldt fordelen for industrien for duktile rør under MEIS-ordningen tilsvarende i NUP. I gennemførelsesforordning (EU) 2022/433 blev der konstateret fordele for producenter af koldvalset rustfrit stål på 1,87 % og 1,92 % med en MEIS-sats på 2 %. Kommissionen fandt, at fordelene for producenter af duktile rør under MEIS-ordningen således ville beløbe sig til lidt under 3 % og derfor ikke ville være ubetydelige. |
(82) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte Tata Metaliks Limited, at MEIS-ordningen gav mulighed for godtgørelse af a) indirekte skatter i forbindelse med produktion og distribution af de eksporterede varer og b) indirekte flerledsafgifter på input, der forbruges ved produktionen af eksporterede varer. Den fremførte, at tilbagebetalingen af disse typer skatter i henhold til SCM-aftalen ikke er udligningsberettiget. Den hævdede også, at selv om det blev konstateret, at MEIS-ordningen var udligningsberettiget, ophørte denne ordning den 31. december 2020. |
(83) |
Kommissionen afviste disse påstande. Som forklaret i betragtning 60-81 modtager virksomheder i Indien godtgørelse med en fast procentdel af fob-værdien af eksporten i form af en toldkredit. Ordningens betingelser indebærer ikke, at værdien af toldkreditten skal svare til det skattebeløb, som virksomhederne har betalt, og disse beløb kontrolleres heller ikke. Med hensyn til sandsynligheden for en videreførelse af subsidieordningen, jf. betragtning 77, kan virksomhederne stadig anvende den MEIS-kredit, der blev opnået i 2021, til at udligne den skyldige importtold indtil den 15. september 2023. Fordelene ved denne ordning vil således fortsætte længe efter den nuværende undersøgelsesperiode. |
(84) |
Tata Metaliks Limited hævdede også, at RoDTEP-ordningen ikke gav fordele på tidspunktet for virksomhedens indlæg (den 31. marts 2022), og Kommissionen kan derfor ikke betragte det forhold, at fordelen endnu ikke var fastlagt som den sandsynlige (fremtidige) subsidiering af den pågældende vare. |
(85) |
Med hensyn til RoDTEP-ordningen bemærkede Kommissionen, at Tata Metaliks Limited selv under krydstjekket uden kontrolbesøg mente, at der skulle forhandles om en ny sats for industrien for duktile rør. Det forhold, at satsen ikke var blevet fastsat på tidspunktet for dens indlæg, rejste ikke tvivl om den store sandsynlighed for, at den nye sats vil blive fastsat, og at subsidieringen under denne nye ordning vil fortsætte efter 2023. Kommissionen afviste derfor denne påstand. |
3.3.2. Export Promotion of Capital Goods Scheme (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
3.3.2.1. Resultaterne af den oprindelige undersøgelse
(86) |
I den oprindelige undersøgelse fastslog Kommissionen, at ordningen »Export Promotion of Capital Goods« (»EPCGS-ordningen«) medførte udligningsberettigede subsidier og udgjorde et finansielt bidrag fra GOI. Denne ordning var stadig gældende i den nuværende undersøgelsesperiode. |
a) Retsgrundlag
(87) |
EPCGS-ordningen er beskrevet nærmere i kapitel 5 i FTP 2015-2020 og i kapitel 5 i HOP 2015-2020. |
b) Støtteberettigelse
(88) |
Producent-eksportører, forhandler-eksportører, der er »forbundet med« støtteproducenter og tjenesteydere, er berettiget til støtte efter denne foranstaltning. |
c) Praktisk gennemførelse
(89) |
Forudsat at en virksomhed forpligter sig til at eksportere, har den lov til at importere (nye og indtil 10 år gamle brugte) kapitalgoder til en nedsat toldsats. Med henblik herpå udsteder GOI efter anmodning og betaling af et gebyr en EPCGS-licens. Ved denne ordning er der fastsat en reduceret importtoldsats på alle kapitalgoder, der importeres under ordningen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede kapitalgoder anvendes til at fremstille en vis mængde varer bestemt til eksport inden for et bestemt tidsrum. I henhold til FTP 2015-2020 kan kapitalgoder importeres med en toldsats på 0 % under EPCGS-ordningen. Eksportforpligtelsen, der svarer til seks gange toldbesparelsen, skal være opfyldt inden for en periode på højst seks år. |
(90) |
EPCGS-licenshaveren kan også købe kapitalgoderne på hjemmemarkedet. I så fald kan den indenlandske producent af kapitalgoder benytte fordelen til toldfrit at importere de dele, der er nødvendige for at fremstille de pågældende kapitalgoder. Alternativt kan den indenlandske producent gøre krav på fordelen ved transaktioner ligestillet med eksport ved levering af kapitalgoder til en EPCGS-licenshaver. |
d) Konklusion vedrørende EPCGS-ordningen
(91) |
Ved EPCGS-ordningen ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Toldnedsættelsen udgør et finansielt bidrag fra GOI, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som GOI ellers ville have haft. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer virksomhedens likviditet. |
(92) |
Endvidere er EPCGS-ordningen retligt betinget af eksportresultater, da licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a). |
(93) |
EPCGS-ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Sådanne tilladte ordninger, jf. litra i) i bilag I til grundforordningen, omfatter ikke kapitalgoder, da disse ikke forbruges ved fremstillingen af de eksporterede varer. |
(94) |
I den oprindelige undersøgelse blev det udligningsberettigede subsidiebeløb i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke-betalte told på importerede kapitalgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne kapitalgoder i den pågældende erhvervsgren. Det således beregnede beløb for UP blev justeret ved at tillægge renter i denne periode, således at der sker en afspejling af den fulde værdi af fordelen over tid. Markedsrenten i undersøgelsesperioden i Indien blev anset for passende til dette formål. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som virksomheden havde afholdt for at opnå subsidiet, fratrukket det samlede subsidiebeløb, hvor der blev anmodet herom. |
(95) |
Dette subsidiebeløb blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, fordelt over den relevante eksportomsætning i den oprindelige undersøgelsesperiode som behørig nævner, da subsidierne er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. |
(96) |
Den subsidiesats, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelsesperiode for denne ordning, varierede fra 0,03 % til 0,38 %. |
3.3.2.2. Videreførelse af subsidieordningen
(97) |
I anmodningen om en fornyet undersøgelse og i de tilhørende bilag fremlagde ansøgeren beviser for, at producenter af duktile rør i Indien fortsatte med at drage fordel af ordningen. Eksistensen af ordningen blev også bekræftet af GOI i spørgeskemabesvarelsen. Kommissionen fastslog desuden, at Tata Metaliks Limited anvendte ordningen til at importere kapitalgoder, der anvendes til fremstillingen af den pågældende vare. Fordelen ved ordningen kunne allokeres til den pågældende vare i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(98) |
Kommissionen konkluderede derfor, at der er tilstrækkelige beviser for, at de eksporterende producenter i den nuværende undersøgelsesperiode fortsat nød godt af subsidierne under EPCGS-ordningen. |
(99) |
På grund af manglende samarbejdsvilje var det ikke muligt at beregne det nøjagtige subsidieringsniveau for denne ordning i den nuværende undersøgelsesperiode. Med henblik herpå anvendte Kommissionen de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 28. Den subsidiesats, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelsesperiode for denne ordning, varierede fra 0,03 % til 0,38 % (jf. betragtning 96). |
(100) |
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen, at subsidieringsniveauet i henhold til denne ordning i den nuværende undersøgelsesperiode ikke var ubetydeligt og under alle omstændigheder ikke under de niveauer, der blev konstateret i den oprindelige undersøgelse. |
(101) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at EPCGS-ordningen udgjorde tilladte subsidier, da den indeholdt bestemmelser om fritagelse for afgifter på eksporterede varer, når de var bestemt til indenlandsk forbrug, og derfor ikke kunne udlignes. |
(102) |
Sådanne tilladte ordninger, jf. litra i) i bilag I til grundforordningen, omfatter ikke kapitalgoder, da disse ikke forbruges ved fremstillingen af de eksporterede varer, jf. betragtning 93. Kommissionen afviste derfor denne påstand. |
3.3.3. Duty Drawback Scheme (toldgodtgørelsesordning)
3.3.3.1. Resultaterne af den oprindelige undersøgelse
(103) |
I den oprindelige undersøgelse konstaterede Kommissionen, at eksporterende producenter af den pågældende vare nød godt af en toldgodtgørelsesordning, der gav mulighed for godtgørelse af en vis procentdel af fob-værdien af eksporten (»DDS-satsen«). DDS-satsen for den pågældende vare i den oprindelige undersøgelsesperiode var på 1,9 % af fob-værdien. DDS-ordningen var stadig gældende i den nuværende undersøgelsesperiode. |
a) Retsgrundlag
(104) |
Det retsgrundlag, der var gældende i den nuværende undersøgelsesperiode, var Custom & Central Excise Duties Drawback Rules 1995 (»1995-reglerne for DDS-ordningen«), der senest blev ændret i 2006 og derefter erstattet af Customs and Central Excise Duties Drawback Rules, 2017 (»2017-reglerne for DDS-ordningen«), der trådte i kraft den 1. oktober 2017. Metoden til beregning af denne toldgodtgørelsesordning er beskrevet i regel 3, stk. 2), i DDS-reglerne fra 1995. Regel nr. 12, stk. 1, litra a), nr. ii), i disse regler for DDS-ordningen regulerer den erklæring, som den eksporterende producent skal udfylde for at blive omfattet af ordningen. Disse regler ændrede sig ikke i 2017-reglerne for DDS-ordningen og svarer til henholdsvis regel nr. 3, stk. 2, og regel nr. 13, stk. 1, litra a), nr. ii). |
(105) |
Derudover indeholder cirkulære nr. 24/2001 specifik vejledning i gennemførelsen af regel nr. 3, stk. 2, og den erklæring, som eksportørerne skal udfylde i henhold til regel nr. 12, stk. 1, litra a), nr. ii). |
(106) |
I regel nr. 4 i 1995-reglerne for toldgodtgørelsesordningen fastsættes det, at centralregeringen kan revidere de beløb eller satser, der er fastsat i henhold til regel nr. 3. GOI har foretaget en række ændringer af satserne, hvoraf de senest ændrede satser findes i bekendtgørelserne Notification No. 95/2018 — CUSTOMS og Notification No. 07/2020 — CUSTOMS. |
(107) |
DDS-satsen for den pågældende vare i den oprindelige undersøgelsesperiode var på 1,9 % af fob-værdien. |
b) Støtteberettigelse
(108) |
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører er berettiget til støtte under denne ordning. |
c) Praktisk gennemførelse
(109) |
Under denne ordning er enhver virksomhed, der eksporterer støtteberettigede varer, berettiget til at modtage et beløb svarende til en procentsats af den deklarerede fob-værdi af den eksporterede vare. I regel nr. 3, stk. 2, i Custom & Central Excise Duties Drawback Rules præciseres det, hvordan tilskuddet skal beregnes. Det godtgørelsesberettigede beløb er baseret på branchedækkende gennemsnitlige værdier af den relevante told på importerede råmaterialer og en gennemsnitlig forbrugskoefficient for erhvervsgrenen med udgangspunkt i, hvad GOI anser for værende repræsentative producenter af de støtteberettigede eksportvarer (den såkaldte »sats for alle industrier« eller »AIR-satsen«). GOI udtrykker derefter det beløb, der skal godtgøres, som en procentdel af den gennemsnitlige eksportværdi af de støtteberettigede eksporterede varer. |
(110) |
GOI anvender denne procentdel til at beregne det beløb for toldgodtgørelse, som alle støtteberettigede eksportører har ret til at modtage. Satsen for denne ordning fastsættes af GOI for hver enkelt vare. |
(111) |
Ifølge GOI kan toldgodtgørelse også fastsættes på grundlag af de faktiske toldsatser, hvis der er tale om varer, der ikke er berettigede til »AIR-satsen«, eller i tilfælde af virksomheder, som konstaterer, at »AIR-satsen« godtgør mindre end 80 % af den faktiske told-/afgiftssats. |
(112) |
For at være berettiget til støtte under denne ordning skal en virksomhed eksportere. Når forsendelsesoplysningerne er indlæst på toldserveren, fremgår det, at eksporten finder sted under DDS-ordningen, og DDS-beløbet fastsættes endegyldigt. Efter forsendelsen og når rederiet har indgivet dokumentet Export General Manifest, og toldmyndighederne har sammenlignet dette dokument med oplysningerne i forsendelsesdokumentet og fundet det tilfredsstillende, er alle betingelser opfyldt for at godkende udbetalingen af godtgørelsesbeløbet, enten direkte til eksportørens bankkonto eller pr. bankanvisning. |
(113) |
Eksportøren skal også fremlægge bevis for, at de eksporterede varer er blevet betalt, i form af en bankbekræftelse (Bank Realisation Certificate). Dette dokument kan fremlægges, efter at godtgørelsesbeløbet er betalt. GOI kræver det betalte beløb tilbagebetalt, hvis eksportøren ikke forelægger bankbekræftelsen inden for en given frist. |
(114) |
Godtgørelsesbeløbet kan anvendes til alle formål, og i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder kan beløbet bogføres som indtægter i regnskaberne efter periodiseringsprincippet, når eksportforpligtelsen er opfyldt. |
d) Konklusion vedrørende DDS-ordningen
(115) |
I den oprindelige undersøgelse konstaterede Kommissionen, at der ved DDS-ordningen ydes subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2. Den såkaldte toldgodtgørelse er et finansielt bidrag fra GOI, da den har form af en direkte overførsel af midler fra GOI. Der er ingen begrænsninger for anvendelsen af disse midler. Desuden medfører toldgodtgørelsesbeløbet en fordel for eksportøren, idet virksomhedens likviditet forbedres. |
(116) |
Toldgodtgørelsessatsen ved eksport fastsættes af GOI for hver enkelt vare. Selv om subsidierne omtales som en toldgodtgørelse, har ordningen imidlertid ikke helt karakter af en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder heller ikke hverken reglerne i litra i) i bilag I, eller i bilag II (definition af og regler for godtgørelse) eller bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. Kontantudbetalingen til eksportøren er ikke nødvendigvis knyttet til importafgifter på råmaterialer, der faktisk er betalt, og den er ikke en toldkredit til udligning af importafgifter på tidligere eller fremtidig import af råmaterialer. Der findes endvidere ingen ordning eller procedure til at bekræfte, hvilke input der forbruges i produktionen af den eksporterede vare og i hvilke mængder. GOI foretog desuden heller ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede input, selv om det er nødvendigt, når der ikke findes en effektiv kontrolordning (bilag II, punkt 5, og del II, punkt 3), i bilag III til grundforordningen). |
(117) |
Betalingen fra GOI til eksportøren, efter at eksporten har fundet sted, er betinget af eksportresultater, og denne ordning anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a). |
(118) |
Ud fra ovenstående konkluderer Kommissionen, at DDS-ordningen er udligningsberettiget. |
e) Beregning af subsidiebeløbet
(119) |
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 beregnede Kommissionen i den oprindelige undersøgelse det udligningsberettigede subsidiebeløb, udtrykt ved den fordel (som er det beløb, der modtages som toldgodtgørelse), som det konstateredes, at modtageren havde opnået i den oprindelige undersøgelsesperiode. I den forbindelse fastslog Kommissionen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion under denne ordning. På dette tidspunkt skal GOI udbetale godtgørelsesbeløbet, der udgør et finansielt bidrag i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen af den godtgørelse, der ydes for den pågældende eksporttransaktion, har GOI ingen skønsbeføjelse med hensyn til at indrømme subsidiet eller ej. |
(120) |
I betragtning af de største eksporterende producenters manglende samarbejdsvilje, jf. betragtning 55, var Kommissionen ikke i stand til at kontrollere, om de faktisk betaler importafgifter for de råmaterialer, der anvendes i produktionen af den pågældende vare. Hvis denne påstand var blevet fremsat og bekræftet, ville Kommissionen på trods af, at der ikke fandtes en ordning eller procedure til at bekræfte, hvilke input der forbruges ved fremstillingen af de eksporterede varer, og i hvilke mængder, have foretaget en kontrol af den betalte told med henblik på beregningen af den for store eftergivelse i overensstemmelse med bilag II, punkt 5, til grundforordningen. |
(121) |
I betragtning af ovenstående anså Kommissionen det for passende at betragte fordelen ved DDS-ordningen som summen af de godtgørelsesbeløb, der er opnået for eksporttransaktioner, der har fundet sted under denne ordning i den oprindelige undersøgelsesperiode. |
(122) |
Kommissionen har fordelt disse subsidiebeløb i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2, over virksomhedens samlede eksportomsætning i den oprindelige undersøgelsesperiode som behørig nævner, da subsidierne er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. |
(123) |
De fastslåede subsidiesatser med hensyn til denne ordning i den oprindelige undersøgelsesperiode varierede mellem 1,37 % og 1,66 %. |
3.3.3.2. Videreførelse af subsidieordningen
(124) |
I anmodningen om en fornyet undersøgelse og i de tilhørende bilag fremlagde ansøgeren dokumentation for, at industrien for duktile rør fortsatte med at drage fordel af DDS-ordningen i den nuværende undersøgelsesperiode. Desuden bekræftede GOI videreførelsen af DDS-ordningen i spørgeskemabesvarelsen. Derudover drog den samarbejdsvillige producent, Tata Metaliks Limited, også fordel af ordningen i den nuværende undersøgelsesperiode, hovedsagelig i forbindelse med eksport til tredjelande. |
(125) |
I deres spørgeskemabesvarelser fremførte både Tata Metaliks Limited og GOI, at DDS-ordningen ikke var et udligningsberettiget subsidie. GOI fremførte endvidere, at for at udgøre subsidier skal godtgørelsen af indirekte skatter eller importafgifter være større end de skatter eller afgifter, der faktisk opkræves på input, der forbruges ved produktionen af den eksporterede vare. Selv i sådanne tilfælde kunne kun den overskydende godtgørelse efter GOI's opfattelse udlignes. Til støtte for sin påstand henviste GOI til panelrapporten i sagen European Union — Countervailing Measures on Certain Polyethylene Terephthalate from Pakistan, WT/DS486/R. |
(126) |
berettigelsen til støtte under ordningen ikke var betinget af eksportresultater eller begrænset til nogen sektor, industri og/eller region. Efter dens opfattelse neutraliserer godtgørelsen told og punktafgifter, der er betalt, beregnet på grundlag af de gennemsnitlige mængder af relevante input (importerede og indenlandske), der anses for at være almindeligt anvendt til fremstilling af den eksporterede varekategori. De enkelte eksportørers forskellige indkøb af input indregnes og udjævnes i gennemsnit. GOI fandt derfor, at DDS-ordningen var en skatte- og afgiftsgodtgørelse og ikke subsidier. |
(127) |
Som uddybet i betragtning 115-118 konstaterede Kommissionen i den oprindelige undersøgelse, at DDS-ordningen ikke helt har karakter af en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). I modsætning til GOI's udtalelse har de fordele, som virksomhederne har modtaget under DDS-ordningen, imidlertid ingen direkte forbindelse med den told, som skal betales på import af råmaterialer, som anvendes af virksomheden i fremstilingen af de eksporterede varer. En eksporterende virksomhed modtager kontantbetalinger, som kun knytter sig til fob-værdien af dens eksport. Virksomhederne er på ingen måde forpligtet til at importere råmaterialer. |
(128) |
Da ordningens bestemmelser ikke giver mulighed for på virksomhedsniveau at vurdere de skatter/afgifter, der betales for de forbrugte produktionsinput, kan Kommissionen derfor ikke betragte hele toldgodtgørelsesbeløbet under DDS-ordningen som en simpel kompensation for told/afgifter, som virksomhederne betaler på råmaterialer, der forbruges ved produktionen af den pågældende vare. Endelig var Kommissionen i betragtning af de største eksporterende producenters manglende samarbejdsvilje ikke i stand til at kontrollere de sagsspecifikke forbindelser mellem fordelen ved DDS-ordningen og den potentielle told på importen af råmaterialer, der anvendes i produktionen af den pågældende vare. |
(129) |
Kommissionen konkluderede derfor, at de eksporterende producenter af duktile rør i Indien stadig opnåede en fordel ved DDS-ordningen i den nuværende undersøgelsesperiode. Da en eksporterende producent med en repræsentativ eksportmængde til Unionen ikke samarbejdede i forbindelse med den nuværende undersøgelsesperiode, havde Kommissionen ingen virksomhedsspecifikke oplysninger, som kunne anvendes til at beregne det subsidiebeløb, der blev ydet i den nuværende undersøgelsesperiode. Kommissionen fandt det imidlertid ikke nødvendigt at beregne disse beløb med henblik på konklusionen om den fortsatte subsidiering i den nuværende udløbsundersøgelse. Selv om toldgodtgørelsessatsen for den pågældende vare er faldet en smule siden den oprindelige undersøgelsesperiode (fra 1,9 % til 1,8 % og derefter til 1,6 % i den nuværende undersøgelsesperiode), er DDS-reglerne desuden forblevet uændrede. Selv om faldet (på 16 %) i DDS-satsen gav sig udslag i et forholdsmæssigt fald i subsidieringsniveauerne i forhold til de niveauer, der blev konstateret i den oprindelige undersøgelse (på 1,37 % til 1,66 %), fandt Kommissionen, at dette subsidieringsniveau ved ordningen stadig ikke var ubetydeligt. |
(130) |
Kommissionen konkluderede derfor, at producenterne af duktile rør fortsatte med at opnå subsidier fra DDS-ordningen i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(131) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at der er en tilstrækkelig sammenhæng mellem godtgørelsessatserne og den told, der betales på materialer, der forbruges ved produktionen af den pågældende vare. Virksomheden fremførte især, at eksportører for at opnå toldgodtgørelse skal indsende forsendelsesdokumentet med angivelse af den anmodning om toldgodtgørelse, der gælder for varen. Det er først efter en kontrol, at det indiske toldvæsen genererer et forsendelsesdokument med angivelse af godtgørelsesbeløbet. Efter dens opfattelse udgjorde toldgodtgørelsen derfor ikke en for stor eftergivelse. |
(132) |
Som allerede forklaret i betragtning 109 fandt Kommissionen, at anmodningen om toldgodtgørelse vedrører en fast procentdel af et beløb, der skal tilbagebetales. Den bemærkede, at et sådant beløb ikke nødvendigvis svarede til en told, som en virksomhed skulle betale for input, der forbruges i produktionen. Som anført i betragtning 128 gjorde de eksporterende producenters manglende samarbejdsvilje det desuden umuligt at kontrollere, om de faktisk betaler importafgifter for de råmaterialer, der anvendes i produktionen af den pågældende vare. Kommissionen afviste derfor påstanden. |
3.3.4. Levering af jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag
3.3.4.1. Resultaterne af den oprindelige undersøgelse
(133) |
I den oprindelige undersøgelse fandt Kommissionen, at GOI ved en række foranstaltninger pålagde jernmalmminevirksomhederne at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag. Leveringen af varer udgjorde en økonomisk fordel for modtagerne og var specifik og således udligningsberettiget (21). |
(134) |
For det første indførte GOI i marts 2007 eksportafgifter på jernmalm, i første omgang med en sats på 300 INR pr. ton (svarende til en procentsats på mellem 12 % og 15 %). Satsen blev i marts 2011 øget til 20 %, og i december 2011 blev den yderligere øget til 30 %. Denne eksportbegrænsning gennem eksportafgifter havde til formål at beskytte og fremme industrier i efterfølgende produktionsled ved at forsyne dem med billige råmaterialer og input. |
(135) |
For det andet indførte jernbaneministeriet i maj 2008 en »Dual-Freight Policy« (todelt fragtpolitik) (»DFP«), en forskel i fragtprisen for transport af jernmalm til indenlandsk forbrug og til eksport. Da jernbanefragt tegner sig for en meget betydelig del af de samlede omkostninger ved jernmalm, var den gennemsnitlige forskel mellem transport af jernmalm til indenlandsk forbrug og til eksport tredobbelt. |
(136) |
Disse to foranstaltninger, der havde til formål at modvirke eksporten af jernmalm og dermed udgjorde en ordning med »målrettede eksportbegrænsninger«, blev grundlæggende indført i 2007/2008 og yderligere udvidet i marts og december 2011 med forhøjelserne af eksportafgiften på jernmalm. |
(137) |
For at fastslå, om den første betingelse var opfyldt, dvs. om GOI havde overdraget eller pålagt jernmalmminevirksomhederne funktioner, undersøgte Kommissionen, om GOI's støtte til industrien for duktile rør (navnlig gennem de prisfordrejninger, der blev konstateret for jernmalm) reelt var et »mål« for en statslig politik (i modsætning til blot en »bivirkning« af udøvelsen af generelle reguleringsbeføjelser). Kommissionen bemærkede, at en række dokumenter underbyggede dens konklusion om, at GOI udtrykkeligt forfulgte det politiske mål om at yde støtte til industrien for duktile rør. Navnlig indeholdt Dang-rapporten fra 2005 udtrykkeligt det politiske mål om at yde støtte til indiske stålproducenter (»sikker adgang til forsyninger af jernmalm på hjemmemarkedet til priser, der er lavere end prisen på verdensmarkedet«) samt en indikation af, at denne fordel skulle bevares og fremmes. Kommissionen bemærkede, at GOI i henhold til de politiske mål i rapporten traf visse foranstaltninger for specifikt at støtte landets industri for duktile rør. |
(138) |
Forskellige officielle dokumenter viste forbindelsen mellem de politiske mål om støtte til industrien for duktile rør og de dermed forbundne foranstaltninger, som GOI med succes har truffet for at nå disse mål, og navnlig rapporten fra arbejdsgruppen om stålindustrien vedrørende den 12. femårsplan, der blev offentliggjort i november 2011. |
(139) |
Kommissionen fandt således, at GOI med indførelsen af sådanne målrettede eksportbegrænsninger (navnlig gennem eksportafgifterne og den todelte fragtpolitik) satte jernmalmsvirksomhederne i en økonomisk ulogisk situation, der tilskyndede dem til at sælge deres varer til lavere priser, end de ville have kunnet få uden denne politik. De foranstaltninger, som GOI har truffet, indskrænkede faktisk jernmalmminevirksomhedernes handlefrihed ved i praksis at begrænse deres forretningsmæssige beslutning om, hvor de vil sælge deres vare og til hvilken pris, hvorved de blev pålagt at levere jernmalm på hjemmemarkedet mod utilstrækkeligt vederlag. |
(140) |
Kommissionen fandt også, at GOI »forventede«, at jernmalmminevirksomhederne ikke ville reducere den indenlandske produktion markant (i lyset af de gældende eksportbegrænsninger), men derimod opretholde et stabilt udbud af jernmalm på hjemmemarkedet. Kommissionen bemærkede, at det var let på forhånd at forudse, at jernmalmminevirksomhederne ikke ville modarbejde betydelige initialinvesteringer og høje faste omkostninger ved at sænke produktionsmængden blot for at undgå overforsyning og efterfølgende nedadrettet pres på hjemmemarkedspriserne som følge af GOI's foranstaltninger. Med anvendelsen af eksportbegrænsningerne vidste GOI med andre ord, hvordan jernmalmproducenterne vil reagere på foranstaltningerne, og hvilke konsekvenser de vil få. I betragtning af deres forretningsaktiviteter og omkostningsstruktur vil disse producenter måske reducere deres indenlandske produktion lidt for at reagere på eksportbegrænsningen, men de vil ikke lukke den eller tilpasse den til et meget lavt niveau, og dataene viste faktisk disse tilsigtede virkninger. I perioden 2012-2013 faldt eksportsalget med mere end 60 % sammenlignet med 2011-2012, og det fortsatte med at falde betydeligt, idet det faldt med hele 84 % i 2014-2015 sammenlignet med 2011-2012. Samtidig faldt produktionen kun med 24 % mellem 2011-2012 og 2014-2015. I den forbindelse fandt Kommissionen, at regeringen havde givet inputproducenterne overdragelse eller pålæg om at levere varer til indenlandske brugere af jernmalm, dvs. stålproducenter, herunder producenter af duktile rør, mod utilstrækkeligt vederlag. Jernmalmminevirksomhederne fik ansvaret for at skabe et kunstigt og opdelt hjemmemarked i Indien med lave priser, og de fungerede i den forbindelse som stedfortrædere for GOI med henblik på at gennemføre regeringens politik med at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag til industrien for duktile rør. |
(141) |
Endelig fandt Kommissionen også dokumentation for, at GOI selv anerkendte, at dens målrettede eksportbegrænsningspolitik var vellykket, hvilket viser, at resultatet var tilsigtet og ikke blot en bivirkning af de reguleringsmæssige foranstaltninger. |
(142) |
Kommissionen konkluderede, at regeringen havde overdraget det til minevirksomhederne at udføre dens politik med henblik på at skabe et opdelt hjemmemarked og levere jernmalm til den hjemlige jern- og stålindustri mod utilstrækkeligt vederlag. Eksportafgiften og DFP var langt fra en simpel foranstaltning til at øge indtægterne, men udgjorde klart de positive foranstaltninger, som GOI havde truffet for at tilskynde jernmalmminevirksomheder til at gennemføre det erklærede politiske mål om at støtte jern- og stålindustrien og navnlig industrien for duktile rør. |
(143) |
Kommissionen vurderede derefter det andet element, dvs. om jernmalmminevirksomhederne i Indien er »private organer«, som har fået overdraget af GOI at udøve funktioner, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). I den forbindelse fandt Kommissionen, at de to indiske eksporterende producenter købte langt størstedelen af jernmalmen fra private virksomheder, bortset fra en lille mængde jernmalm, som de købte af National Mineral Development Corporation (»NMDC«), en statsejet virksomhed. Uanset NMDC's karakter som statsejet virksomhed (og dens potentielle betegnelse som et »offentligt organ«) anså Kommissionen alle disse leverandører for at være »private organer«, der af GOI havde fået overdraget eller pålagt at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag, grundforordningens jf. artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). |
(144) |
I den næste fase kontrollerede Kommissionen det tredje element, dvs. hvorvidt jernmalmminevirksomhederne faktisk har udført den ovennævnte statslige politik med henblik på at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag. I den forbindelse bemærkede Kommissionen, at GOI med sine målrettede eksportbegrænsninger nåede sit mål om at modvirke eksport og holde jernmalm tilgængelig for den indenlandske industri i efterfølgende produktionsled til lavere priser. På trods af et fald i produktionen af jernmalm, da visse miner måtte lukke af miljømæssige årsager, udviste det indiske marked en konstant og irrationel overkapacitet i forhold til mængden af det indenlandske forbrug og eksporten minus importen. Dette førte til et for stort udbud af jernmalm på hjemmemarkedet som anerkendt og ønsket af GOI, da det af naturlige årsager ikke var muligt for minevirksomhederne hurtigt at tilpasse deres produktion til eksportbegrænsningerne. |
(145) |
Kommissionen undersøgte desuden virkningen af overforsyningen af jernmalm på grund af GOI's eksportbegrænsninger på prisen på jernmalm på hjemmemarkedet i Indien. Med importprisen på jernmalm i Kina (Kina er den største importør af jernmalm) og en justeret australsk fob-pris (for at udelukke omkostninger ved international fragt) som de nærmeste referenceværdier for en ikkefordrejet indisk hjemmemarkedspris konstaterede Kommissionen, at GOI's indgreb vedrørende jernmalm (som førte til en markant reduktion i eksporten af jernmalm og til overforsyning i Indien) også havde en indvirkning på priserne på jernmalm på hjemmemarkedet. For det første har hjemmemarkedspriserne på jernmalm i Indien siden 2008 konstant været lavere end de internationale priser, og for det andet var tendensen i priserne på jernmalm på hjemmemarkedet i Indien ret stabil, som om den var adskilt og ikke påvirket af situationen i resten af verden, selv om de internationale priser steg betydeligt i perioden 2008-2011, svarende til de to tidspunkter, hvor eksportbegrænsningerne blev indført (2007/08) og styrket (2011). Kommissionen mente således, at GOI med sine målrettede eksportbegrænsninger nåede sit mål om at gøre jernmalm tilgængelig for den indenlandske industri til lavere priser ved at holde prisen på hjemmemarkedet i Indien stabil, selv om priserne på jernmalm steg betydeligt på verdensmarkedet. Kommissionen konkluderede, at der ikke var nogen anden grund til, at de indiske priser ikke skulle have fulgt udviklingen i de internationale priser, end det system med målrettede eksportbegrænsninger, som GOI havde indført. De indiske producenter af jernmalm ville have nydt godt af et mere rentabelt salg til de højere internationale priser, hvis ikke de målrettede eksportbegrænsninger var blevet indført. De blev i stedet tilskyndet til at fortsætte produktionen og levere jernmalm lokalt til lavere priser for at forfølge GOI's politiske mål. |
(146) |
Endelig undersøgte Kommissionen de to sidste elementer, nemlig om GOI normalt ville forestå funktionen med at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag, og om en sådan praksis ikke reelt afveg fra den praksis, der normalt følges af GOI. Kommissionen fandt, at leveringen af indisk udvundet jernmalm til den indiske stålindustri var en funktion, der normalt påhviler GOI, da GOI gennem sine forskrifter besluttede, hvordan den ville levere råmaterialer i Indien i forbindelse med udøvelsen af sin suverænitet over sine naturressourcer. For så vidt angår kriteriet om »ikke reelt afviger« bemærkede Kommissionen, at dette kriterium kræver en positiv konklusion om, at levering af varer fra de private organer, der har fået overdraget denne opgave, i virkeligheden ikke afviger fra den antagelse, at regeringen selv havde leveret sådanne varer. I den forbindelse konstaterede Kommissionen, at der ikke var nogen reel forskel mellem det at gribe direkte ind på markedet ved at levere jernmalm ud fra et system med konstant svingende priser fastsat af regeringen eller det at overdrage ansvaret for at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag til minevirksomhederne. |
(147) |
Med andre ord konkluderede Kommissionen, at GOI med sine målrettede eksportbegrænsninger tilskyndede de indenlandske jernmalmminevirksomheder til at sælge jernmalm lokalt og overdrog eller pålagde dem at levere dette råmateriale i Indien mod utilstrækkeligt vederlag. Med de pågældende foranstaltninger opnåede man den ønskede virkning, nemlig at fordreje hjemmemarkedet for jernmalm i Indien og presse priserne til et kunstigt lavt niveau til fordel for de efterfølgende produktionsled. Opgaven med at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag påhviler normalt regeringen, og regeringens praksis adskiller sig reelt ikke fra den praksis, der normalt følges af regeringer. Kommissionen konkluderede derfor, at GOI ydede et indirekte finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1), litra a), nr. iv) og iii), som fortolket og anvendt i overensstemmelse med de relevante WTO-standarder i henhold til artikel 1.1, litra a), nr. iii) og iv), i SCM-aftalen. |
3.3.4.2. Videreførelse af subsidieordningen
(148) |
Både Tata Metaliks Limited og GOI fremførte, at en af de to målrettede eksportbegrænsninger, som Kommissionen identificerede i den oprindelige undersøgelse, nemlig DFP, blev ophævet den 10. maj 2016. De gjorde gældende, at transport af jernmalm til både indenlandsk forbrug og til eksport siden denne dato har været underlagt de samme betingelser og omkostninger. |
(149) |
Kommissionen vurderede alle beviserne i anmodningen om en fornyet undersøgelse og de tilhørende bilag vedrørende videreførelsen af foranstaltningen samt den dokumentation, der blev fundet i løbet af undersøgelsen. Undersøgelsen viste, at selv om DFP ophørte i maj 2016, fortsatte GOI gennem overdragelsen af funktioner til jernmalmminevirksomhederne i den nuværende undersøgelsesperiode med at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag til de indiske producenter af den pågældende vare. |
(150) |
For det første var eksportafgiften på 30 % på jernmalm af høj kvalitet stadig gældende i den nuværende undersøgelsesperiode. GOI bekræftede, at den seneste ændring i eksportafgifterne blev foretaget ved meddelelse nr. 15/2016-Customs af 1. marts 2016, hvorved jernmalm af lav kvalitet (med et jernindhold på under 58 %) blev fritaget for eksportafgift (jernmalm af lav kvalitet anvendes ikke af virksomheder, der fremstiller duktile rør). |
(151) |
For det andet bemærkede Kommissionen, at GOI den 15. januar 2021 vedtog en ny politik for transport af jernmalm (22). Politikken (kaldet »jernmalmpolitikken fra 2021«) fastsætter en prioritering i forbindelse med lastning og losning af jernmalm baseret på forskellige kundekategorier, hvor indenlandsk transport af jernmalm prioriteres højere end transport med henblik på eksport. Som udtrykkeligt nævnt er formålet med den nye politik at »fremme den indenlandske stålproduktion«. I lighed med den tidligere DFP er denne nye politik derfor også tydeligvis en yderligere foranstaltning til fordel for den indenlandske stålindustri, der gennemføres af GOI, og som viser dens tilsigtede mål om en lavere pris på jernmalm til fordel for industrien. |
(152) |
For det tredje viste en række andre politikdokumenter ud over denne nye jernmalmpolitik fra 2021 efter Kommissionens opfattelse, at GOI fortsatte bestræbelserne på at forsyne den indenlandske industri med billigere råmaterialer siden den oprindelige undersøgelse samt i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(153) |
F.eks. blev det politiske mål om at støtte den indenlandske stålindustri bekræftet i den nationale stålpolitik fra 2017, som stadig gælder i dag (23). Denne politik understreger betydningen af tilgængeligheden af jernmalm på hjemmemarkedet til konkurrencedygtige priser:
|
(154) |
Erklæringen om udenrigshandelspolitikken for 2015-2020 bekræfter Indiens politik om at sikre billig jernmalm i det efterfølgende produktionsled med henblik på at eksportere billige varer i forudgående produktionsled: »Den nylige ophævelse af forbuddet mod udvinding af jernmalm i nogle delstater vil sætte skub i udvindingen af jernmalm. Samtidig er Indien i færd med at iværksætte et fremstillingsprogram, hvor der vil være behov for jernmalm på hjemmemarkedet (28).« |
(155) |
Den nationale mineralpolitik fra 2019 anerkender også betydningen af at have billige mineraler til industrier i efterfølgende produktionsled: »Sikring af adgang til tilstrækkelige, pålidelige, økonomisk overkommelige og bæredygtige forsyninger af mineraler bliver i stigende grad en vigtig faktor for at industrierne i det efterfølgende produktionsled og den samlede økonomi kan fungere (29).« |
(156) |
De faktiske oplysninger, som Kommissionen har til rådighed, og de nye oplysninger i sagen viste derfor, at resultaterne af den oprindelige undersøgelse stadig er gyldige, og at GOI med en række foranstaltninger, herunder en ordning med eksportbegrænsninger, i den nuværende undersøgelsesperiode fortsatte med at overdrage jernmalmminevirksomhederne ansvaret for at levere jernmalm mod utilstrækkeligt vederlag. Kommissionen konkluderede derfor, at GOI i den nuværende undersøgelsesperiode fortsat ydede et indirekte finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv) og iii), som fortolket og anvendt i overensstemmelse med de relevante WTO-standarder i henhold til artikel 1.1, litra a), nr. iii) og iv), i SCM-aftalen. |
(157) |
På grund af manglende samarbejdsvilje var det ikke muligt at beregne det nøjagtige subsidieringsniveau for denne ordning i den nuværende undersøgelsesperiode, og Kommissionen gjorde brug af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 28 og navnlig anmodningen om en fornyet undersøgelse, der indeholdt beviser for, at priserne på jernmalm i Indien i den nuværende undersøgelsesperiode lå under de internationale priser. |
(158) |
På dette grundlag konkluderede Kommissionen, at subsidieringsniveauet i henhold til denne ordning ikke var ubetydeligt i den nuværende undersøgelsesperiode og under alle omstændigheder ikke lå under de niveauer, der blev konstateret i den oprindelige undersøgelse. |
(159) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte Tata Metaliks Limited, at eksportafgifter i henhold til WTO-lovgivningen ikke kan udlignes. Den fandt endvidere, at formålet med den nye jernmalmpolitik fra 2020 kun var at fremme en hurtig og effektiv transport af jernmalm i hele landet, og at denne politik ikke medførte nogen økonomisk fordel. Den fandt derfor, at Kommissionens konklusioner vedrørende ordningen var ukorrekte. |
(160) |
Kommissionen gentog, at den nye jernmalmpolitik, jf. betragtning 151, havde til formål at fremme den indenlandske stålproduktion. Efter dens opfattelse udgjorde den nye politik klart en yderligere foranstaltning til fordel for den indenlandske stålindustri, som blev gennemført af GOI. Selv om foranstaltningen ikke indeholdt bestemmelser om direkte finansiel støtte, viste det forhold, at den indenlandske transport af jernmalm har forrang frem for transport til eksport, tydeligt, at der var et bevidst mål om at begunstige den indiske industri for duktile rør. |
(161) |
I lyset af undersøgelsesresultaterne i betragtning 148-158 fastholdt Kommissionen, at selv om DFP-ordningen ophørte i maj 2016, udgjorde eksportafgifterne sammen med den nye politik for jernmalm et system med »målrettede eksportbegrænsninger«, hvorved GOI fortsatte med at yde et indirekte finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, nr. 1, litra a), nr. iv) og iii), som fortolket og anvendt i overensstemmelse med den relevante WTO-standard i henhold til artikel 1.1, litra a), nr. iv) og iii), i SCM-aftalen. |
3.4. Konklusion vedrørende fortsat subsidiering
(162) |
Ud fra ovenstående konkluderede Kommissionen, at industrien for duktile rør i Indien fortsat nød godt af udligningsberettigede subsidier i den nuværende undersøgelsesperiode. Trods faldet i MEIS- og DDS-satserne viste undersøgelsen ingen tegn på, at subsidieringsniveauet er faldet betydeligt i forhold til den oprindelige undersøgelse. Beviserne i anmodningen om en fornyet undersøgelse og den dokumentation, som blev fremlagt af den samarbejdsvillige indiske producent, bekræftede snarere, at fordelene ved disse subsidier stadig ville være betydelige og under alle omstændigheder væsentligt over minimalgrænsen. |
(163) |
Kommissionen konkluderede derfor, at de indiske producenter fortsatte med at eksportere den pågældende vare til Unionen til subsidierede priser i den nuværende undersøgelsesperiode. |
3.5. Sandsynligheden for fortsat subsidiering, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe
(164) |
I forlængelse af konstateringen af fortsat subsidiering i den nuværende undersøgelsesperiode undersøgte Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18 sandsynligheden for fortsat dumping, hvis foranstaltningerne udløber. |
(165) |
Som beskrevet i betragtning 162 blev det fastslået, at indiske eksportører af den pågældende vare i den nuværende undersøgelsesperiode fortsat drog fordel af en udligningsberettiget subsidiering fra de indiske myndigheders side. |
(166) |
Subsidieordningerne medfører fortsatte fordele, og der er ingen tegn på, at disse fordele vil blive afviklet inden for nærmeste fremtid, selv om ordningerne bliver ændret en smule. Den enkelte eksportør er desuden berettiget til støtte under flere af subsidieordningerne. |
(167) |
Det blev også undersøgt, om eksporten til Unionen ville ske i væsentlige mængder, hvis foranstaltningerne blev ophævet. Kommissionen analyserede navnlig følgende elementer: produktionskapaciteten og den uudnyttede kapacitet i Indien, priserne fra Indien til tredjelande og EU-markedets tiltrækningskraft med hensyn til markedets størrelse og priserne. |
3.5.1. Produktionskapacitet, uudnyttet kapacitet i Indien og priser fra Indien til tredjelande
(168) |
I den nuværende undersøgelsesperiode var de indiske producenters samlede anslåede produktion af den pågældende vare på ca. 2 mio. ton om året. Den anslåede produktionskapacitet var på ca. 2,5 mio. ton. Den uudnyttede kapacitet udgjorde således ca. 500 000 ton om året, hvilket overstiger forbruget af den pågældende vare på EU-markedet i den nuværende undersøgelsesperiode, som var på [388 000-454 000] ton. |
(169) |
På grundlag af den dokumentation, som ansøgeren fremlagde, og som blev bekræftet af oplysningerne fra den samarbejdsvillige producent, Tata Metaliks Limited, har en række indiske producenter, herunder Tata Metaliks Limited (30), planer om at investere i yderligere kapacitetsforøgelser (31). Den samlede supplerende kapacitet, der skal installeres i de kommende år, anslås til ca. 1,5 mio. ton. |
(170) |
Den forventede kapacitetsstigning svarer til den anslåede vækst i efterspørgslen på det indiske marked. De største kendte producenter har imidlertid også planer om at fokusere på eksportmarkederne (32). Eksempelvis nævnte virksomheden ESI Steel Limited (en del af Vedanta-gruppen) i en gennemførlighedsundersøgelse udtrykkeligt, at dens nye anlæg var beliggende i nærheden af en havn, hvilket øger dens eksportmuligheder. Rapporten nævnte navnlig et stort potentiale for eksport til Østeuropa (33). Under krydstjekket af spørgeskemabesvarelsen gav den samarbejdsvillige virksomhed, Tata Metaliks Limited, også udtryk for planer om at udvide til EU-markedet i fremtiden. |
(171) |
Ifølge en af de største aktører, virksomheden Srikalahasthi Pipes Limited, vil der på mellemlang og lang sigt (7-10 år), når spildevands- og vandprojekterne vil blive afsluttet, være et overskud i udbuddet i forhold til efterspørgslen på det indiske marked. Dette vil derfor være et yderligere incitament for de indiske producenter til i stigende grad at fokusere på eksportmarkederne. |
(172) |
På grundlag af ovenstående konkluderede Kommissionen, at de indiske eksporterende producenter har en betydelig uudnyttet kapacitet, som de kunne anvende til at fremstille den undersøgte vare til eksport til EU-markedet, hvis foranstaltningerne fik lov at udløbe, og at denne uudnyttede kapacitet forventes at øges yderligere. |
(173) |
Med hensyn til priserne fra Indien til tredjelande undersøgte Kommissionen priserne på grundlag af eksportstatistikkerne i Global Trade Atlas (»GTA«) for KN-kode 7303 00 30. På grundlag af disse statistikker fastslog Kommissionen, at EU-markedet fortsat er attraktivt med hensyn til størrelse og priser, da det er langt det vigtigste eksportmarked for indiske producenter af duktile rør og repræsenterer 40 % af deres samlede eksport. Desuden er eksporten til Unionen 25 gange højere end eksporten til Indiens næststørste eksportmarked, nemlig Qatar. Sidstnævnte tegner sig kun for 2 % af den samlede indiske eksport. Endelig var de indiske eksporterende producenters priser ved import til EU-markedet lidt højere end priserne ved import til andre lande i den nuværende undersøgelsesperiode. Hvis foranstaltningerne får lov at udløbe, vil de eksporterende producenter derfor have et incitament til at øge deres eksport til Unionen yderligere. |
3.5.2. EU-markedets tiltrækningskraft og priserne på EU-markedet
(174) |
Der er et stort marked for duktile rør i Unionen, som tegner sig for [388 000-454 000] ton, se betragtning 168. Ansøgerne forventer, at markedet vil vokse yderligere inden for de næste fem år (34). |
(175) |
I den nuværende undersøgelsesperiode var gennemsnitsprisen pr. ton på EU-markedet på [1 020-1 200] EUR. I samme periode var prisen på det indiske hjemmemarked på 595 EUR pr. ton (ab fabrik). Derfor var priserne på EU-markedet ca. to gange højere end priserne på importen fra Indien. |
(176) |
Med hensyn til størrelse og priser var EU-markedet derfor fortsat et attraktivt marked for de indiske eksporterende producenter. Dette underbygges yderligere af, at de indiske eksporterende producenters markedsandel i den nuværende undersøgelsesperiode forblev betydelig (jf. tabel 2), og at EU-markedet repræsenterede 40 % af den samlede eksport fra Indien af den pågældende vare, jf. betragtning 173. |
3.6. Overordnet konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat subsidiering
(177) |
Undersøgelsen viste, at importen fra Indien fortsat kom ind på EU-markedet til subsidierede priser i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(178) |
Kommissionen fandt også bevis for, at der sandsynligvis fortsat vil forekomme subsidiering, hvis foranstaltningerne udløber. Den uudnyttede kapacitet i Indien var betydelig i forhold til EU-forbruget i den nuværende undersøgelsesperiode. Desuden understøttede EU-markedets tiltrækningskraft i form af størrelse og priser sandsynligheden for, at den indiske eksport og den uudnyttede kapacitet ville blive rettet mod EU-markedet, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe. Kommissionen konkluderede derfor, at der er stor sandsynlighed for, at udløbet af udligningsforanstaltningerne vil resultere i en omdirigering af den subsidierede import af den pågældende vare til EU-markedet. I lyset af ovenstående konkluderede Kommissionen, at udløbet af udligningsforanstaltningerne sandsynligvis ville føre til fortsat subsidiering. |
4. SKADE
4.1. Definition af EU-erhvervsgren og EU-produktion
(179) |
I Unionen findes der fem virksomheder, som fremstiller den pågældende vare. Tre af disse virksomheder indgår i samme gruppe. Ifølge oplysningerne i anmodningen findes der ikke andre producenter af den pågældende vare i Unionen. De udgør derfor »EU-erhvervsgrenen«, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1. |
(180) |
Da oplysningerne vedrørende skadesvurderingen primært stammer fra den samme gruppe af producenter, jf. betragtning 15, er tallene for skadesanalysen angivet i intervaller eller i indekseret form af fortrolighedshensyn. |
(181) |
Den samlede EU-produktion i den nuværende undersøgelsesperiode blev fastsat til [372 000-436 000] ton. Kommissionen fastsatte tallet på grundlag af alle foreliggende oplysninger vedrørende EU-erhvervsgrenen, såsom makroøkonomiske data fra ansøgerne og data indhentet fra de stikprøveudtagne EU-producenter i forbindelse med undersøgelsen. |
4.2. EU-forbruget
(182) |
Kommissionen fastsatte EU-forbruget på grundlag af EU-erhvervsgrenens samlede salgsmængde i Unionen, den bundne produktion på grundlag af data indsamlet fra de stikprøveudtagne EU-producenter og skøn for de resterende EU-producenter fremlagt af ansøgerne plus den samlede import fra alle lande til Unionen som oplyst af Eurostat (Comext-databasen). |
(183) |
EU-forbruget udviklede sig således: Tabel 1 EU-forbrug (i 1 000 ton)
|
(184) |
EU-forbruget varierede i den betragtede periode. Samlet set steg det svagt med 3 % i 2018, derefter steg det med 8 % i 2019 og faldt med 8 % i 2020. Som følge heraf steg forbruget med 3 % i den betragtede periode. |
(185) |
Anvendelsen af duktile støbejernsrør er i sagens natur forbundet med infrastrukturinvesteringer med hensyn til spildevandsrensning, og virksomheder inden for vandforsyning og spildevandsrensning, både offentlige og privatejede, tegner sig for størstedelen af efterspørgslen efter rør af duktilt støbejern i Unionen. Duktile rør anvendes hovedsagelig i store infrastrukturprojekter. Desuden viste udviklingen i EU-forbruget ikke nogen større indvirkning som følge af covid-19-pandemien, da forbedringen af vandforsyningsnet har en konstant prioritet for de offentlige myndigheder. Udviklingen i EU-forbruget afspejler derfor udviklingen i infrastrukturinvesteringerne. |
(186) |
EU-erhvervsgrenen rapporterede om den bundne anvendelse af den pågældende vare, som udgjorde mindre end 5 % af det samlede EU-forbrug i 2017 og faldt i den betragtede periode, hvorefter den udgjorde mindre end 1 % i den nuværende undersøgelsesperiode. Kommissionen fandt derfor, at den bundne anvendelse ikke havde nogen relevant indvirkning på skadesanalysen. |
4.3. Import fra Indien
4.3.1. Mængde og markedsandel for importen fra Indien
(187) |
Kommissionen fastsatte importmængden på grundlag af data fra Eurostat (Comext-databasen). Markedsandelen for importen blev fastsat på grundlag af EU-forbruget, jf. betragtning 182. |
(188) |
Importen af den pågældende vare til Unionen fra Indien udviklede sig som følger: Tabel 2 Importmængde (1 000 ton) og markedsandel
|
(189) |
I den betragtede periode svingede importmængderne fra Indien og de tilsvarende markedsandele betydeligt: i 2018 faldt importmængden med 14 %, i 2019 steg den med 68 %, og endelig faldt den i den nuværende undersøgelsesperiode med 31 %. |
4.3.2. Priser på importen fra Indien
(190) |
Kommissionen fastsatte de vejede gennemsnitlige importpriser på grundlag af data fra Eurostats Comext-statistikker. |
(191) |
Den vejede gennemsnitlige pris på importen til Unionen fra Indien udviklede sig som følger: Tabel 3 Importpriser (EUR/ton)
|
(192) |
I 2017-2018 var importpriserne forholdsvis stabile. Fra 2019 steg importpriserne med 5 % og forblev stabile i den nuværende undersøgelsesperiode. |
4.3.3. Prisunderbud
(193) |
Som nævnt i betragtning 55 samarbejdede kun én indisk producent i forbindelse med undersøgelsen. Denne producent angav en ubetydelig eksportmængde til Unionen, svarende til mindre end 1 % af den samlede importmængde af den pågældende vare fra Indien til Unionen. Kommissionen fandt derfor, at denne eksportmængde ikke var repræsentativ for eksporten af den pågældende vare til Unionen, og besluttede at fastsætte prisunderbuddet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger. |
(194) |
Kommissionen sammenlignede de vejede gennemsnitlige cif-importpriser fra Indien, justeret for omkostninger efter importen, med EU-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige pris. De indiske importpriser underbød EU-erhvervsgrenens priser med ca. [30-45] % i den nuværende undersøgelsesperiode. |
4.3.4. Import fra andre tredjelande end Indien
(195) |
I den nuværende undersøgelsesperiode udgjorde mængden af og markedsandelen for importen fra andre tredjelande end Indien henholdsvis [8 700-20 200] ton og [2-4] % af EU-forbruget. I den betragtede periode lå den vejede gennemsnitlige pris på importen fra tredjelande på et niveau, der svarede til priserne hos de stikprøveudtagne EU-producenter i 2017-2018, og var ca. 25 % lavere i perioden 2019-2020 (jf. tabel 8). Mens importmængden fra tredjelande steg en smule, nemlig med 2 %, var oprindelsen af de importerede duktile rør ikke altid den samme i den betragtede periode. I 2017 kom hovedparten af importen fra tredjelande fra Kina, Rusland og Schweiz, mens de største importlande i den nuværende undersøgelsesperiode var Tyrkiet og De Forenede Arabiske Emirater. |
(196) |
Den samlede importmængde til Unionen samt markedsandelen og pristendenserne for importen af rør af duktilt støbejern fra andre tredjelande udviklede sig som følger: Tabel 4 Importmængde og markedsandel for importen fra andre tredjelande
|
4.4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
4.4.1. Generelle bemærkninger
(197) |
Analysen af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation omfattede en vurdering af alle de økonomiske indikatorer, der havde en indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode. |
(198) |
Som nævnt i betragtning 15 blev der anvendt stikprøveudtagning i forbindelse med vurderingen af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation. |
(199) |
Med henblik på konstateringen af skade skelnede Kommissionen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. Kommissionen evaluerede de makroøkonomiske indikatorer på grundlag af data vedrørende alle EU-producenter i anmodningen om en udløbsundersøgelse. Kommissionen evaluerede de mikroøkonomiske indikatorer ud fra oplysningerne i spørgeskemabesvarelserne fra de stikprøveudtagne EU-producenter. Oplysningerne vedrørte de stikprøveudtagne EU-producenter. Begge datasæt blev anset for at være repræsentative for EU-erhvervsgrenens økonomiske situation. |
(200) |
De makroøkonomiske indikatorer er: produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, de udligningsberettigede subsidiers omfang og genrejsning efter tidligere dumping eller subsidiering. |
(201) |
De mikroøkonomiske indikatorer er: gennemsnitlige enhedspriser, enhedsomkostninger, arbejdskraftomkostninger, lagerbeholdninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital. |
4.4.2. Makroøkonomiske indikatorer
4.4.2.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(202) |
Den samlede produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse i Unionen udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 5 Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
|
(203) |
EU-produktionen faldt med 9 % i løbet af den betragtede periode efter en stigning på 10 % i 2018. |
(204) |
Produktionskapaciteten fulgte en lignende tendens, idet den faldt med 10 % i den betragtede periode. |
(205) |
Kapacitetsudnyttelsen forblev stabil, da faldet i produktionskapaciteten fulgte nedgangen i EU-produktionen. |
(206) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at importen fra Indien ikke kunne have været en årsag til, at EU-erhvervsgrenen reducerede sin produktionskapacitet, men snarere faldet i efterspørgslen i forhold til 2019. |
(207) |
EU-erhvervsgrenens beslutning om at reducere sin produktionskapacitet blev truffet før covid-19-krisen, og afgørelsen havde derfor ingen forbindelse med faldet i forbruget mellem 2019 og den nuværende undersøgelsesperiode. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.2.2. Salgsmængde og markedsandel
(208) |
EU-erhvervsgrenens salgsmængde og markedsandel udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 6 EU-producenternes salgsmængde og markedsandel
|
(209) |
EU-erhvervsgrenens salgsmængde af samme vare i den betragtede periode og den tilsvarende markedsandel fulgte ikke stigningen i EU-forbruget. Navnlig i 2019 drog EU-erhvervsgrenen ikke fordel af stigningen i forbruget i modsætning til importen fra Indien. |
(210) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at EU-erhvervsgrenens markedsandel på 85 % fortsat var høj og steg i den nuværende undersøgelsesperiode i forhold til tidligere år. Mængden af EU-salget lå også konsekvent over niveauet i 2017. Mængden i den nuværende undersøgelsesperiode kunne have været højere uden virkningerne af covid-19-krisen. Parten fandt, at Kommissionens konklusion ikke afspejlede den faktiske situation. |
(211) |
Kommissionen konkluderede, at EU-erhvervsgrenen ikke nød godt af en høj markedsandel. Som forklaret i betragtning 234 var de stikprøveudtagne EU-producenter tabsgivende i hele den betragtede periode på grund af det betydelige pristryk fra importen fra Indien (se betragtning 245). Som forklaret i betragtning 209 fulgte EU-markedsandelen ikke stigningen i EU-forbruget, og i modsætning til importen fra Indien drog EU-salget ikke fordel af stigningen i forbruget i 2019. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.2.3. Vækst
(212) |
I den betragtede periode steg EU-forbruget med 3 %, og salgsmængden til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen steg med 2 %. På trods af stigningen i forbruget faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel følgelig en smule i den betragtede periode. |
4.4.2.4. Beskæftigelse og produktivitet
(213) |
Beskæftigelsen og produktiviteten udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 7 Beskæftigelse og produktivitet
|
(214) |
Antallet af ansatte i EU-erhvervsgrenen, der beskæftiger sig med produktion af den pågældende vare, forblev stabilt i perioden 2017-2018 og faldt med ca. 6 % i perioden 2019-2020. |
(215) |
Produktiviteten i EU-erhvervsgrenens arbejdsstyrke, målt som produktion (ton) pr. ansat, steg med 10 % i perioden 2017-2018 og faldt med 13 % i perioden 2018-2020. Dette kan forklares som den kombinerede virkning af:
|
4.4.2.5. Subsidieringens størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering
(216) |
Som forklaret i betragtning 193 var der begrænset samarbejdsvilje blandt eksporterende producenter fra Indien. |
(217) |
Skadesindikatorerne viser, at EU-erhvervsgrenens økonomiske situation fortsat er skadelig, selv om antisubsidieforanstaltningerne har været gældende siden 2016, hvilket førte til et vist pusterum og forbedrede resultater i begyndelsen. Der kunne således ikke konstateres nogen form for genrejsning efter tidligere subsidiering. |
(218) |
Subsidiebeløbet lå betydeligt over minimalniveauet. Virkningen af de faktiske subsidiebeløbs størrelse på EU-erhvervsgrenen var væsentlig i betragtning af mængden af og priserne på importen fra Indien. |
(219) |
Vedvarende urimelig priskonkurrence fra Indien gjorde det også umuligt for EU-erhvervsgrenen at genrejse sig efter tidligere subsidiering. |
(220) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at der ikke er nogen absolut stigning i importmængden fra Indien, og at denne import kun havde en markedsandel på ca. 15 %. Desuden påpegede den interesserede part, at EU-erhvervsgrenens økonomiske resultater blev forbedret efter indførelsen af de oprindelige foranstaltninger og derefter forværredes. Den indiske import forvoldte derfor ikke EU-erhvervsgrenen skade. |
(221) |
Kommissionen bemærkede, at den interesserede part ikke underbyggede sin påstand om, at EU-erhvervsgrenens økonomiske resultater blev forbedret efter indførelsen af de oprindelige foranstaltninger. Som nævnt i betragtning 234 var de stikprøveudtagne EU-producenters rentabilitet negativ i hele den betragtede periode. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.3. Mikroøkonomiske indikatorer
4.4.3.1. Priser og faktorer, som påvirker priserne
(222) |
De vejede gennemsnitlige enhedssalgspriser hos de stikprøveudtagne EU-producenter ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 8 Salgspriser i Unionen og enhedsomkostninger
|
(223) |
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedspris ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen steg med 7 % i den betragtede periode og afspejlede stigningen i enhedsproduktionsomkostningerne (5 %). |
(224) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at det påståede fald i hjemtagelsespriserne viste, at importen ikke forårsager pristryk eller forhindrer prisstigninger. |
(225) |
Kommissionen bemærkede, at den interesserede part ikke underbyggede sin påstand om, hvordan hjemtagelsespriserne, som har underbudt EU-priserne med ca. 40 %, i den betragtede periode ikke forårsagede pristryk eller forhindrede EU-producenterne i hæve priserne. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.3.2. Arbejdskraftomkostninger
(226) |
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger hos de stikprøveudtagne EU-producenter udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 9 Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (EUR/ansat)
|
(227) |
De gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat var stabile indtil 2019 og faldt med 6 % i den betragtede periode. I den nuværende undersøgelsesperiode faldt de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat, da den franske stat finansierede arbejdsløsheden som følge af covid-19-nedlukningen. |
(228) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger bemærkede Tata Metaliks Limited, at der ikke er forvoldt EU-erhvervsgrenen skade under dette parameter. |
(229) |
Kommissionen mindede om, at faldet i de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat, som forklaret i betragtning 227, skyldtes ekstraordinære midler udbetalt af den franske stat i den nuværende undersøgelsesperiode. Denne påstand blev derfor afvist. |
4.4.3.3. Lagerbeholdninger
(230) |
Lagerbeholdningerne hos de stikprøveudtagne EU-producenter udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 10 Lagerbeholdninger
|
(231) |
Slutlagrene hos de stikprøveudtagne EU-producenter forblev stabile i forhold til produktionen. |
(232) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at lagerbeholdningen faldt betydeligt i den nuværende undersøgelsesperiode, hvilket viser, at EU-erhvervsgrenen fokuserede på at reducere sin produktion. Den interesserede part hævdede, at lagerbeholdningerne i stedet burde være steget, hvis de blev påvirket af importen fra Indien. |
(233) |
Som anført i betragtning 203 blev det fald i lagerbeholdningerne, som parten konstaterede i den nuværende undersøgelsesperiode, ledsaget af et fald i EU-produktionen. Desuden fandt Kommissionen ikke nogen sammenhæng mellem faldet i lagerbeholdningerne, der hovedsagelig blev konstateret i den nuværende undersøgelsesperiode, og importen fra Indien, da virkningen af importen fra Indien ikke kun blev konstateret i den nuværende undersøgelsesperiode, men gennem hele den betragtede periode. Påstanden blev derfor afvist. |
4.4.3.4. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital
(234) |
Rentabiliteten, likviditeten, investeringerne og investeringsafkastet hos de stikprøveudtagne EU-producenter udviklede sig i den betragtede periode som følger: Tabel 11 Rentabilitet, likviditet, investeringer og investeringsafkast
|
(235) |
Kommissionen beregnede de stikprøveudtagne EU-producenters rentabilitet som nettofortjenesten før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med dette salg. De stikprøveudtagne producenters rentabilitet var negativ i den betragtede periode og gik fra ca. [–5 til –9] % i 2017 til [–3 til –7] % i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(236) |
Nettolikviditeten er et udtryk for EU-producenternes evne til at selvfinansiere deres aktiviteter. Udviklingen i nettolikviditeten var negativ i hele den betragtede periode, med undtagelse af 2018. |
(237) |
Investeringerne (der hovedsagelig fokuserede på opgradering af produktionsudstyr, øget kvalitet, produktivitet og fleksibilitet i produktionsprocessen) steg i perioden 2017-2019 og faldt til det laveste niveau i 2020. |
(238) |
Investeringsafkastet er fortjenesten udtrykt i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne. Det fulgte omtrent samme tendens som rentabiliteten, faldt kraftigt i 2019 og forbedredes derefter marginalt i 2020. Det forblev negativt og forværredes med 53 % i den betragtede periode. |
4.5. Konklusion vedrørende skade
(239) |
Til trods for de gældende udligningsforanstaltninger forblev importen af duktile rør fra Indien betydelig med stabile markedsandele på ca. [9-18] % i den betragtede periode. I den nuværende undersøgelsesperiode var markedsandelen på [10-14] %. Samtidig viste importpriserne en faldende tendens og underbød i gennemsnit EU-priserne med [30-45] % i den nuværende undersøgelsesperiode til trods for de gældende udlignings- og antidumpingforanstaltninger. |
(240) |
Udviklingen i de makroøkonomiske indikatorer, navnlig produktion og salgsmængde, beskæftigelse og produktivitet, udviste stabile eller svagt faldende tendenser. EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt i den nuværende undersøgelsesperiode til samme niveau som i 2017. Stigningen i markedsandelen i 2018 på trods af relativt stabile salgsmængder skyldtes det faldende forbrug i samme periode. Selv om EU-erhvervsgrenen i vid udstrækning formåede at opretholde sin salgsmængde og markedsandel, skete dette på bekostning af rentabiliteten og andre finansielle indikatorer som forklaret i den efterfølgende betragtning. |
(241) |
Selv om EU-producenternes gennemsnitlige enhedssalgspris steg med 7 % i den betragtede periode, hvilket var højere end stigningen på 5 % i produktionsomkostningerne, lykkedes det stadig ikke EU-erhvervsgrenen at opnå bæredygtige fortjenstmargener. På grund af pristrykket fra den indiske import kunne EU-erhvervsgrenen end ikke hæve sine salgspriser for at dække de gennemsnitlige produktionsomkostninger og var derfor tabsgivende i hele den betragtede periode (med undtagelse af 2018, hvor den var tæt på breakeven). Den indiske import udøvede således også et betydeligt pristryk på EU-producenternes salg i den nuværende undersøgelsesperiode. Andre finansielle indikatorer (likviditet, investeringsafkast) fulgte omtrent samme tendens som rentabiliteten og udviste negative eller lave værdier i hele den betragtede periode. Selv om der sås en vis stigning i investeringerne i 2017 og 2018, lå de også på et generelt lavt niveau. |
(242) |
Ud fra ovenstående konkluderede Kommissionen, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade. |
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(243) |
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 5, undersøgte Kommissionen, om den subsidierede import af den pågældende vare fra Indien forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 6, undersøgte Kommissionen tillige, om andre kendte faktorer samtidig kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade. Kommissionen sikrede sig, at eventuel skade forvoldt af andre faktorer end den subsidierede import af den pågældende vare fra Indien ikke blev tilskrevet den subsidierede import. |
5.1. Virkningerne af den subsidierede import
(244) |
Kommissionen undersøgte først, om der var en årsagssammenhæng mellem den subsidierede import og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. |
(245) |
Importen af duktile rør fra Indien forblev betydelig med markedsandele på over 10 % i hele den betragtede periode og til lave priser i den nuværende undersøgelsesperiode til trods for de gældende udlignings- antidumpingforanstaltninger. På grund af det betydelige pristryk fra den indiske import kunne EU-erhvervsgrenen ikke vælte sine produktionsomkostninger over på kunderne, hvilket førte til tab i hele den betragtede periode. Kommissionen konkluderede derfor, at mængden af og priserne på den undersøgte import forvoldte væsentlig skade. |
(246) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at forværringen af EU-erhvervsgrenens finansielle resultater skyldtes andre faktorer end den påståede subsidierede import. |
(247) |
Kommissionen bemærkede, at parten ikke fremlagde nye elementer, der kunne ændre dens konklusion. Påstanden blev derfor afvist. |
(248) |
Tata Metaliks Limited hævdede også, at der ikke var nogen sammenhæng mellem udviklingen i importen og EU-erhvervsgrenens tabsniveau, og at der derfor ikke var nogen årsagssammenhæng mellem importen og EU-erhvervsgrenens finansielle resultater. |
(249) |
Som nævnt i betragtning 194 fandt Kommissionen, at importpriserne fra Indien underbød EU-erhvervsgrenens priser markant. Desuden bemærkede Kommissionen, at parten ikke fremlagde dokumentation for, at andre faktorer påvirkede EU-erhvervsgrenen. Påstanden blev derfor afvist. |
(250) |
Tata Metaliks Limited hævdede desuden, at virksomheden ikke var i stand til at undersøge sammenhængen mellem prisunderbuddet og EU-erhvervsgrenens økonomiske resultater, da Kommissionen ikke fremlagde oplysninger om prisunderbudsberegningerne for den betragtede periode. |
(251) |
Kommissionen bemærkede, at de oplysninger, der var nødvendige for at konstatere, at der var tale om prisunderbud, var blevet fremlagt for parten. For så vidt angår den nuværende undersøgelsesperiode blev konklusionerne vedrørende prisunderbud anført i betragtning 193 og 194. For 2017, 2018 og 2019 indeholdt betragtning 191 enhedspriserne for importen fra Indien, og betragtning 222 indeholdt de stikprøveudtagne EU-producenters vejede gennemsnitlige enhedssalgspriser ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder. Parten var derfor i besiddelse af alle de oplysninger, som Kommissionen havde lagt til grund for at konkludere, at der var tale om underbud. Påstanden blev derfor afvist. |
(252) |
Endelig hævdede parten, at importmængderne faldt mellem 2019 og den nuværende undersøgelsesperiode. Parten konkluderede derfor, at der ikke var nogen mængdemæssig virkning. |
(253) |
Kommissionen bemærkede, at i den nuværende undersøgelsesperiode vendte importen fra Indien tilbage til niveauet fra 2017. Desuden blev det konstateret, at den vigtigste virkning af importen fra Indien var de lave priser, som førte til et betydeligt pres på priserne på EU-markedet. Påstanden blev derfor afvist. |
5.2. Virkningerne af andre faktorer
(254) |
Importen fra andre tredjelande udgjorde kun 2-4 % af markedsandelen i den nuværende undersøgelsesperiode. Som det fremgår af tabel 4, var den gennemsnitlige importpris fra tredjelande i den nuværende undersøgelsesperiode 50 % højere end den gennemsnitlige importpris fra Indien. |
(255) |
Som anført i betragtning 42 hævdede en part, at generelle konkurrencemæssige spørgsmål ikke burde berettige en konklusion om ophør eller ikkegentagelse af skade. Parten anførte forskellige faktorer såsom faldet i EU-forbruget af duktile rør, der er faldet siden eurokrisen, hvilket førte til et fald i de offentlige udgifter, vanskeligheder med at tiltrække personale, opretholdelsen af den dominerende stilling, presset fra billigere kinesisk import på budproceduren i forbindelse med offentlige indkøb. Desuden hævdede parten, at plastrør er EU-erhvervsgrenens største konkurrent, da de er billigere og dermed tiltrækker en betydelig del af de offentlige udbud. |
(256) |
I modsætning til partens påstand steg EU-forbruget og EU-erhvervsgrenens markedsandel, mens beskæftigelsen forblev stabil i den betragtede periode. Desuden er der ingen beviser for, at plastrør vandt markedsandele i forhold til duktile rør i den betragtede periode. Det skal desuden bemærkes, at plastikrør ikke konkurrerer om de store rørdiametre. Disse faktorer bidrog derfor ikke til den konstaterede skade. Desuden foregik importen fra Kina til betydeligt højere priser end importen fra Indien og i langt mindre mængder. Endelig præciserede parten ikke, hvordan en eventuel dominerende stilling kunne have forvoldt skade. Disse påstande blev derfor afvist. |
(257) |
Hvad angår EU-erhvervsgrenens eksportresultater, udviklede eksportmængderne sig i den betragtede periode som følger: Tabel 12 EU-erhvervsgrenens eksportresultater
|
(258) |
I den betragtede periode faldt mængderne til det halve. Selv om eksportpriserne steg med 17 %, var dette ikke tilstrækkeligt til at dække produktionsomkostningerne i hele den betragtede periode, jf. tabel 8. Eksporten svækkede derfor ikke årsagssammenhængen mellem den subsidierede eksport fra Indien og den konstaterede skade. |
(259) |
Andre mulige faktorer, f.eks. covid-19-krisen, blev også undersøgt, men ingen af dem kunne svække årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. Kommissionen skelnede mellem og adskilte virkningerne af alle kendte faktorer på EU-erhvervsgrenens situation fra den skadevoldende virkning af den subsidierede import. |
(260) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at covid-19-krisen havde en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens økonomiske situation i første halvår af 2020. Parten anførte, at de første nedlukninger og folkesundhedsmæssige foranstaltninger tvang mange byggeprojekter til at standse. |
(261) |
I den nuværende undersøgelsesperiode blev EU-markedet for duktile rør, jf. ovenfor, ikke påvirket væsentligt af nedlukningerne som følge af covid-19-krisen. Det samlede EU-forbrug i det pågældende år svarede til forbruget i 2018. Påstanden blev derfor afvist. |
(262) |
Ud fra ovenstående konkluderede Kommissionen, at den subsidierede import fra Indien forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, og at de øvrige faktorer, betragtet hver for sig eller samlet, ikke svækkede årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den væsentlige skade. Skaden fremgår især klart af udviklingen i produktion, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde på EU-markedet, markedsandel, produktivitet, rentabilitet og investeringsafkast. |
6. SANDSYNLIGHED FOR FORTSAT SKADE, HVIS FORANSTALTNINGERNE OPHÆVES
(263) |
Kommissionen konkluderede i betragtning 242, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade i den nuværende undersøgelsesperiode. Derfor vurderede Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, stk. 2, om der var sandsynlighed for fortsat skade som følge af den subsidierede import fra Indien, hvis foranstaltningerne fik lov at udløbe. |
(264) |
I den forbindelse blev følgende elementer undersøgt af Kommissionen: produktionskapaciteten og den uudnyttede kapacitet i Indien, forholdet mellem priserne i Unionen og de indiske priser, EU-markedets tiltrækningskraft og indvirkningen af den potentielle import fra Indien på EU-erhvervsgrenens situation, hvis foranstaltningerne udløber. |
6.1. Produktionskapacitet og uudnyttet kapacitet i Indien samt EU-markedets tiltrækningskraft
(265) |
Som allerede beskrevet i betragtning 168-172, var den uudnyttede kapacitet i Indien på ca. 500 000 ton om året, hvilket overstiger forbruget af den pågældende vare på EU-markedet, som i den nuværende undersøgelsesperiode var på [388 000-454 000] ton. Desuden havde de indiske producenter planer om at investere i ny produktionskapacitet. I de kommende år vil udbuddet således være større end efterspørgslen på det indiske marked. Dette vil derfor være et yderligere incitament for de indiske producenter til i stigende grad at fokusere på eksportmarkederne. |
(266) |
De indiske eksporterende producenters disponible og fremtidige uudnyttede kapacitet kunne anvendes til at fremstille den pågældende vare med henblik på eksport til EU-markedet, hvis foranstaltningerne fik lov at udløbe. |
(267) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at der ikke var noget bevis for, at den påståede uudnyttede produktionskapacitet i Indien nødvendigvis ville blive anvendt til produktion af duktile rør og eksporteret som følge af et for stort udbud i forhold til efterspørgslen Indien. Desuden undersøgte Kommissionen ikke andre eksportmarkeders tiltrækningskraft og analyserede ikke data efter den nuværende undersøgelsesperiode. Endelig hævdede parten, at enhver afgørelse vedrørende sandsynligheden for fortsat subsidiering og skade skal baseres på positive beviser (35). Parten konkluderede derfor, at konklusionen om sandsynligheden var ukorrekt. |
(268) |
Kommissionen bemærkede, at parten bekræftede, at der var tale om uudnyttet kapacitet i Indien. Som forklaret i betragtning 168-172 fastsatte Kommissionen desuden den pågældende uudnyttede kapacitet specifikt for den pågældende vare. Som forklaret i samme betragtning fastslog Kommissionen også, at efterspørgslen på det indiske marked på lang sigt vil aftage, samtidig med at parten selv erkendte, at den havde planer om at udvide sit salg til EU-markedet. Desuden anses EU-markedet, jf. afsnit 6.2, for attraktivt for indiske producenter, og det kunne derfor konkluderes, at den disponible uudnyttede kapacitet i Indien i det mindste delvist vil blive anvendt til at øge eksporten til EU-markedet. Påstanden blev derfor afvist. |
(269) |
Med hensyn til de positive beviser, der kræves i henhold til den nævnte retspraksis, fandt Kommissionen, at den opfyldte alle kravene i den eksisterende retspraksis, og at dens vurdering af og konklusion om sandsynligheden for fortsat subsidiering og skade var baseret på positive beviser, der blev indsamlet i løbet af undersøgelsen. Påstanden blev derfor afvist. |
(270) |
På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen, at udløbet af foranstaltningerne efter al sandsynlighed vil føre til en betydelig stigning i den subsidierede import fra Indien til priser, der underbyder EU-erhvervsgrenens priser og dermed yderligere forværrer den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt. Som følge heraf vil EU-erhvervsgrenens levedygtighed være alvorligt truet. |
6.2. EU-markedets tiltrækningskraft
(271) |
EU-markedet er attraktivt med hensyn til størrelse og priser. Som nævnt i betragtning 176 er det langt det vigtigste eksportmarked for indiske producenter af duktile rør og tegner sig for 40 % af deres samlede eksport. Eksporten til Unionen er 25 gange højere end eksporten til det næststørste eksportmarked, som er Qatar, der tegner sig for 2 % af den indiske eksport af duktile rør. Desuden var de indiske importpriser til EU-markedet lidt højere end importpriserne fra andre lande i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(272) |
Til trods for de gældende foranstaltninger solgte indiske eksporterende producenter en betydelig mængde duktile rør til Unionen i den betragtede periode og havde stadig en betydelig markedsandel i den nuværende undersøgelsesperiode på ([10-14] %). Rørene blev solgt til en pris, som selv med udligningstold i væsentlig grad underbød EU-erhvervsgrenens salgspriser på EU-markedet. |
(273) |
EU-markedet anses derfor for attraktivt for indiske producenter, og det kan konkluderes, at den disponible uudnyttede kapacitet i Indien i det mindste delvist vil blive anvendt til at øge eksporten til EU-markedet. Her skal det erindres, at markedsandelen for importen fra Indien var helt oppe på [17-19] % i undersøgelsesperioden for den oprindelige undersøgelse, dvs. før indførelsen af udligningstold. |
6.3. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade
(274) |
På dette grundlag og i betragtning af EU-erhvervsgrenens tidligere og nuværende skadelige situation vil manglende foranstaltninger efter al sandsynlighed føre til en betydelig stigning i den subsidierede import af den pågældende vare fra Indien til skadevoldende priser, hvilket vil føre til endnu større tab for EU-producenterne. Kommissionen konkluderede derfor, at hvis foranstaltningerne får lov at udløbe, vil det sandsynligvis føre til en betydelig stigning i den subsidierede import fra Indien til skadevoldende priser, og der vil være sandsynlighed for fortsat væsentlig skade. |
7. UNIONENS INTERESSER
(275) |
I henhold til grundforordningens artikel 31 undersøgte Kommissionen, om en opretholdelse af de gældende antisubsidieforanstaltninger ville være i strid med Unionens interesser som helhed. Unionens interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, dvs. EU-erhvervsgrenens, importørernes, brugernes og offentlighedens interesser med hensyn til den pågældende vare, således som det er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF (36) (»direktivet om miljøvenligt design«) og dets produktspecifikke forordninger. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 31, stk. 1, tredje punktum, blev der taget særligt hensyn til behovet for at beskytte erhvervsgrenen mod de negative virkninger af skadevoldende subsidiering. |
(276) |
Alle interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger, jf. grundforordningens artikel 31, stk. 2. |
7.1. EU-erhvervsgrenens interesser
(277) |
EU-erhvervsgrenen er beliggende i tre medlemsstater (Frankrig, Tyskland og Spanien) og beskæftiger direkte over 2 200 ansatte i forbindelse med den pågældende vare. |
(278) |
De gældende antisubsidieforanstaltninger forhindrede ikke den subsidierede import fra Indien i at komme ind på EU-markedet, og EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade i den nuværende undersøgelsesperiode. |
(279) |
På grundlag af ovenstående konstaterede Kommissionen, at der er stor sandsynlighed for fortsat skade forårsaget af importen fra dette land, hvis foranstaltningerne udløber. Tilstrømningen af betydelige mængder subsidieret import fra Indien ville forvolde EU-erhvervsgrenen yderligere skade. |
(280) |
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at EU-erhvervsgrenen havde været beskyttet i over seks år, samtidig med, at den havde en markedsandel på 85 %. Det er derfor usandsynligt, at EU-erhvervsgrenen vil blive påvirket, hvis de gældende foranstaltninger ophæves. Skulle EU-erhvervsgrenen blive påvirket, kan den anmode Kommissionen om at indlede en ny undersøgelse. |
(281) |
I modsætning til den interesserede parts påstand fastslog Kommissionen på grundlag af analysen af alle relevante skadesindikatorer, herunder udviklingen i EU-erhvervsgrenens markedsandel, at EU-erhvervsgrenen stadig lider væsentlig skade som følge af den subsidierede import fra Indien. Kommissionen konkluderede, at skaden sandsynligvis vil fortsætte og forværres, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe. Påstanden blev derfor afvist. |
(282) |
Således konkluderede Kommissionen, at det ville være i EU-erhvervsgrenens interesse at opretholde antisubsidieforanstaltningerne. |
7.2. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers, forhandleres og brugeres interesser
(283) |
Kommissionen kontaktede alle kendte ikke forretningsmæssigt forbundne importører, forhandlere og brugere. Ingen af dem besvarede Kommissionens spørgeskema. |
(284) |
Kommissionen modtog ingen bemærkninger om, hvorvidt opretholdelsen af foranstaltningerne ville have en væsentlig negativ indvirkning på importørerne og brugerne, som ville opveje foranstaltningernes positive indvirkning på EU-erhvervsgrenen. |
7.3. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(285) |
På baggrund af ovenstående konkluderede Kommissionen, at der ikke var tvingende grunde i forbindelse med Unionens interesser til ikke at opretholde de gældende foranstaltninger over for importen af den pågældende vare med oprindelse i Indien. |
8. ANTISUBSIDIEFORANSTALTNINGER
(286) |
På grundlag af Kommissionens konklusioner vedrørende fortsat subsidiering og fortsat skade samt Unionens interesser bør antisubsidieforanstaltningerne vedrørende importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) fra Indien opretholdes. |
(287) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede Tata Metaliks Limited, at en videreførelse af foranstaltningerne burde betragtes som en undtagelse og ikke som normen. Den henviste navnlig til grundforordningens artikel 18, stk. 1, og artikel 21.3 i SCM-aftalen, hvori det hedder, at foranstaltninger kun forbliver i kraft, så længe det er nødvendigt, og udløber fem år efter indførelsen. Da tolden er blevet forlænget i afventning af resultatet af denne fornyede undersøgelse, fremførte parten, at tolden på det tidspunkt, hvor denne undersøgelse sandsynligvis ville være afsluttet, allerede ville have været i kraft i mere end syv år. Derfor anmodede parten Kommissionen om at afslutte undersøgelsen. |
(288) |
Kommissionen mindede om, at beslutningen om at opretholde foranstaltningerne var baseret på en grundig vurdering af alle de kendsgerninger, der blev konstateret i forbindelse med udløbsundersøgelsen, jf. grundforordningens artikel 18, stk. 2. Videreførelsen af foranstaltningerne var derfor hverken automatisk eller en »norm«. Den afviste derfor påstanden om, at foranstaltningerne burde ophæves. |
(289) |
For at minimere risikoen for omgåelse som følge af den store forskel på toldsatserne er der behov for særlige foranstaltninger, som kan sikre anvendelsen af den individuelle udligningstold. Virksomheder med individuel udligningstold skal fremlægge en gyldig handelsfaktura for medlemsstaternes toldmyndigheder. Fakturaen skal overholde kravene i denne forordnings artikel 1, stk. 3. Import, der ikke er ledsaget af en sådan faktura, bør være underlagt den udligningstold, der finder anvendelse på »alle andre virksomheder«. |
(290) |
Selv om det er nødvendigt at fremlægge denne faktura for toldmyndighederne i medlemsstaterne, således at de kan anvende de individuelle udligningstoldsatser på importen, er fakturaen ikke det eneste element, som toldmyndighederne skal tage i betragtning. Selv hvis det antages, at en sådan faktura opfylder alle kravene i denne forordnings artikel 1, stk. 3, skal medlemsstaternes toldmyndigheder foretage deres sædvanlige kontrol og bør i lighed med alle andre tilfælde kræve yderligere dokumenter (forsendelsesdokumenter mv.) for at kontrollere, at oplysningerne i erklæringen er korrekte, og sikre, at den efterfølgende anvendelse af den lavere toldsats er berettiget i henhold til toldlovgivningen. |
(291) |
Hvis der er en betydelig mængdemæssig stigning i eksporten fra en af de virksomheder, der er omfattet af lavere individuelle toldsatser, efter indførelse af de pågældende foranstaltninger, kan en sådan mængdemæssig stigning i sig selv betragtes som en ændring af handelsmønstret som følge af indførelsen af foranstaltninger, jf. grundforordningens artikel 23, stk. 1. Under sådanne omstændigheder og forudsat, at betingelserne er opfyldt, kan der indledes en antiomgåelsesundersøgelse. Ved denne undersøgelse kan det bl.a. overvejes, om det bliver nødvendigt at fjerne individuelle toldsatser og pålægge en landsdækkende told. |
(292) |
De individuelle udligningstoldsatser for de virksomheder, der er udtrykkeligt nævnt i denne forordning, gælder udelukkende for importen af den pågældende vare med oprindelse i Indien, som er fremstillet af de nævnte retlige enheder. Importen af den pågældende vare, produceret af andre virksomheder, som ikke er udtrykkeligt nævnt i denne forordnings dispositive del, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte enheder, bør være omfattet af toldsatsen for »alle andre virksomheder". De bør ikke være omfattet af nogen af de individuelle udligningstoldsatser. |
(293) |
Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede Tata Metaliks Limited Kommissionen om at tildele virksomheden en individuel udligningsmargen. Subsidiært fandt den, at Kommissionen i det mindste burde overveje at udvide de individuelle udligningstoldsatser, der var fastsat for de andre samarbejdsvillige producenter af den pågældende vare fra Indien i den oprindelige undersøgelse, til også at omfatte virksomheden i lyset af dens samarbejde med Kommissionen i forbindelse med denne udløbsundersøgelse. |
(294) |
Kommissionen mindede om, at formålet med en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 18, stk. 2, udelukkende er at fastslå, om de gældende foranstaltninger stadig er nødvendige, og at den ikke giver mulighed for at fastsætte individuelle toldsatser for virksomheder, der ikke samarbejdede i forbindelse med den oprindelige undersøgelse. Sådanne anmodninger kan kun behandles i forbindelse med en fornyet undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 19, stk. 3 eller 4. Anmodningen blev derfor afvist. |
(295) |
En virksomhed kan anmode om, at disse individuelle udligningstoldsatser anvendes, hvis den efterfølgende ændrer navnet på sin enhed. Anmodningen skal rettes til Kommissionen (37). Anmodningen skal indeholde alle relevante oplysninger, som gør det muligt at dokumentere, at ændringen ikke påvirker virksomhedens ret til at benytte den toldsats, som finder anvendelse på den. Hvis ændringen af virksomhedens navn ikke påvirker dens ret til at drage fordel af den toldsats, der finder anvendelse på den, offentliggøres der en forordning om navneændringen i Den Europæiske Unions Tidende. |
(296) |
I henhold til artikel 109 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 (38) er rentesatsen, når et beløb skal tilbagebetales som følge af en dom afsagt af Den Europæiske Unions Domstol, den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender på sine vigtigste refinansieringstransaktioner, og som offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven, den første kalenderdag i hver måned. |
(297) |
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) 2016/1036 — |
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antisubsidietold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern), undtagen rør af duktilt støbejern uden indvendig eller udvendig coating (»rå rør«), i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7303 00 10 (Taric-kode 7303001010) og ex 7303 00 90 (Taric-kode 7303009010), med oprindelse i Indien.
2. Den endelige udligningstold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare, der produceres af følgende virksomheder:
Virksomhed |
Udligningstold |
Taric-tillægskode |
Jindal Saw Limited |
6,0 % |
C054 |
Electrosteel Castings Ltd |
9,0 % |
C055 |
Alle andre virksomheder |
9,0 % |
C999 |
3. Anvendelsen af de individuelle toldsatser, der er anført for virksomhederne i stk. 2, er betinget af, at der fremlægges en gyldig handelsfaktura for medlemsstaternes toldmyndigheder; handelsfakturaen skal indeholde en erklæring, der er dateret og underskrevet af én af de ansatte i den enhed, der har udstedt handelsfakturaen, med angivelse af den pågældendes navn og funktion og med følgende ordlyd: »Undertegnede bekræfter, at den (mængde) af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern), der er solgt til eksport til Den Europæiske Union, og som er omfattet af denne faktura, er fremstillet af (virksomhedens navn og adresse) (Taric-tillægskode) i Indien. Jeg erklærer, at oplysningerne i denne faktura er fuldstændige og korrekte.« Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, anvendes toldsatsen for alle andre virksomheder.
4. De gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. juni 2022.
På Kommissionens vegne
Ursula VON DER LEYEN
Formand
(1) EUT L 176 af 30.6.2016, s. 55.
(2) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/387 af 17. marts 2016 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien (EUT L 73 af 18.3.2016, s. 1).
(3) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/388 af 17. marts 2016 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien (EUT L 73 af 18.3.2016, s. 53).
(4) Rettens dom af 10. april 2019, Jindal Saw Ltd og Jindal Saw Italia SpA mod Europa-Kommissionen, T-301/16, ECLI:EU:T:2019:234 og T-300/16, ECLI:EU:T:2019:235.
(5) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/526 af 15. april 2020 om genindførelse af en endelig udligningstold på importen af visse rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien for så vidt angår Jindal Saw Limited som følge af Rettens dom i sag T-300/16 (EUT L 118 af 16.4.2020, s. 1).
(6) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/527 af 15. april 2020 om genindførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse rør af duktilt støbejern (også kendt som kuglegrafitstøbejern) med oprindelse i Indien for så vidt angår Jindal Saw Limited som følge af Rettens dom i sag T-301/16 (EUT L 118 af 16.4.2020, s. 14).
(7) Meddelelse om det forestående udløb af visse antisubsidieforanstaltninger (EUT C 210 af 24.6.2020, s. 28).
(8) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8. juni 2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT L 176 af 30.6.2016, s. 21).
(9) Meddelelse om indledning af en udløbsundersøgelse af antisubsidieforanstaltningerne vedrørende importen af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien (EUT C 90 af 17.3.2021, s. 8).
(10) Meddelelse om indledning af en udløbsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af rør af duktilt støbejern med oprindelse i Indien (EUT C 90 af 17.3.2021, s. 19).
(11) https://trade.ec.europa.eu/tdi/case_details.cfm?ref=ong&id=2521&sta=1&en=20&page=1&c_order=date&c_order_dir=Down.
(12) Meddelelse om konsekvenserne af udbruddet af covid-19 for antidumping- og antisubsidieundersøgelser (EUT C 86 af 16.3.2020, s. 6).
(13) (EUT C 210 af 24.6.2020, s. 28).
(14) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/1336 af 25. september 2020 om indførelse af endelig antidumpingtold på importen af visse former for polyvinylalkohol med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 315 af 29.9.2020, s. 1), betragtning 442 og 460-471.
(15) 1. oktober 2013-30. september 2014.
(16) Tallene i den oprindelige undersøgelse blev vist i intervaller eller indekser af fortrolighedshensyn.
(17) De eksporterede mængder udgjorde i den nuværende undersøgelsesperiode mindre end 0,1 % af omsætningen af den pågældende vare.
(18) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2022/433 af 15. marts 2022 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Indien og Indonesien og om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/2012 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af koldvalsede flade produkter af rustfrit stål med oprindelse i Indien og Indonesien (EUT L 88 af 16.3.2022, s. 24), betragtning 190-205.
(19) Retningslinjer for RoDtep-ordningen: https://fieo.org/uploads/files/file/Notification%20No_%2019%20English.pdf og https://commerce.gov.in/press-releases/centre-notifies-rodtep-scheme-guidelines-and-rates/
(20) https://www.livemint.com/industry/govt-should-include-iron-and-steel-in-rodtep-to-make-exports-competitive-eepc-11640938763351.html.
(21) Den oprindelige forordning, betragtning 131-278.
(22) De indiske jernbaners websted, https://indianrailways.gov.in/railwayboard/uploads/directorate/traffic_tran/downloads/2021/Policy-Iron-Ore-Traffic-220121.pdf.
(23) Se National Steel Policy 2017, bilag 9 til anmodningen om fornyet undersøgelse.
(24) Se National Steel Policy 2017, bilag 9 til anmodningen om fornyet undersøgelse, s. 24.
(25) Se National Steel Policy 2017, bilag 9 til anmodningen om fornyet undersøgelse s. 20.
(26) Se National Steel Policy 2017, bilag 9 til anmodningen om fornyet undersøgelse s. 22.
(27) Se National Steel Policy 2017, bilag 9 til anmodningen om fornyet undersøgelse s. 29.
(28) Jf. Foreign Trade Policy 2015-2020, s. 43-44, bilag 9 til anmodningen om fornyet undersøgelse.
(29) Se National Mineral Policy 2019, s. 9, bilag 9 til anmodningen om fornyet undersøgelse.
(30) Det relevante cirkulære er offentliggjort på de indiske jernbaners websted, https://indianrailways.gov.in/railwayboard/uploads/directorate/traffic_comm/Freight_Rate_2016/RC_16_16.pdf.
https://www.tatametaliks.com/tata-metalik-ir-20-21/focus-on-downstream.html#:~:text=Tata%20Metaliks%20had%20foreseen%20the,in%20H1%20FY%202022%2D23.
(31) Hensigten om at investere i kapacitetsforøgelse blev offentliggjort af de største producenter af den pågældende vare i Indien, f.eks. Vedanda.
(32) Anmodningen om den fornyede undersøgelse, bilag 17.
(33) Anmodningen om den fornyede undersøgelse, bilag 17.
(34) Anmodningen om den fornyede undersøgelse, afsnit 5.1.6.
(35) United States — Sunset reviews of Anti-dumping Measures on Oil Country Tubular Goods From Argentina (WT/DS/268/AB/R).
(36) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF af 21. oktober 2009 om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energirelaterede produkter (EUT L 285 af 31.10.2009, s. 10). Direktivet om miljøvenligt design gennemføres via produktspecifikke forordninger, som er umiddelbart gældende i alle EU-lande. Forordningen om miljøvenligt design dækker de nye krav til miljøvenligt design, for så vidt angår små, mellemstore og store effekttransformere. Fase 1 i forordningen om miljøvenligt design trådte i kraft den 1. juli 2015 og fase 2 den 1. juli 2021. Fase 2-kravene er strengere end fase 1-kravene. Selv om de fulde virkninger endnu ikke kan vurderes så kort tid efter ikrafttrædelsen af fase 2, er det generelt opfattelsen, at disse fase 2-krav vil kræve GOES-typer af højeste kvalitet for at konstruere og fremstille transformere på en omkostningseffektiv måde og inden for de krævede pladsbegrænsninger.
(37) Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Handel, Direktorat H, Rue de la Loi 170, 1040 Bruxelles, Belgien.
(38) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2018/1046 af 18. juli 2018 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget, om ændring af forordning (EU) nr. 1296/2013, (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013, (EU) nr. 1304/2013, (EU) nr. 1309/2013, (EU) nr. 1316/2013, (EU) nr. 223/2014, (EU) nr. 283/2014 og afgørelse nr. 541/2014/EU og om ophævelse af forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (EUT L 193 af 30.7.2018, s. 1).
16.6.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161/67 |
KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2022/928
af 15. juni 2022
om ændring af bilag V og XIV til gennemførelsesforordning (EU) 2021/404 for så vidt angår oplysningerne om Canada, Det Forenede Kongerige og USA i listerne over tredjelande, hvorfra det er tilladt at indføre sendinger af fjerkræ, avlsmateriale af fjerkræ og fersk kød af fjerkræ og fuglevildt til Unionen
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/429 af 9. marts 2016 om overførbare dyresygdomme og om ændring og ophævelse af visse retsakter på området for dyresundhed (»dyresundhedsloven«) (1), særlig artikel 230, stk. 1, og artikel 232, stk. 1 og 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
I henhold til forordning (EU) 2016/429 skal sendinger af dyr, avlsmateriale og animalske produkter komme fra et tredjeland eller territorium eller en zone eller et kompartment deri, der er listeopført i overensstemmelse med artikel 230, stk. 1, i nævnte forordning, for at kunne indføres til Unionen. |
(2) |
Ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2020/692 (2) fastsættes de dyresundhedsmæssige krav, som sendinger af visse arter og kategorier af dyr, avlsmateriale og animalske produkter fra tredjelande eller territorier eller fra zoner eller — for så vidt angår akvakulturdyr — kompartmenter deri skal opfylde for at kunne indføres til Unionen. |
(3) |
Ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/404 (3) er der fastlagt lister over tredjelande eller territorier eller zoner eller kompartmenter deri, hvorfra det er tilladt at indføre de arter og kategorier af dyr, avlsmateriale og animalske produkter, der er omfattet af delegeret forordning (EU) 2020/692, til Unionen. |
(4) |
Bilag V og XIV til gennemførelsesforordning (EU) 2021/404 indeholder navnlig listerne over tredjelande eller territorier eller zoner deri, hvorfra det er tilladt at indføre sendinger af henholdsvis fjerkræ, avlsmateriale af fjerkræ og fersk kød af fjerkræ og fjervildt til Unionen. |
(5) |
Canada underrettede Kommissionen om to udbrud af højpatogen aviær influenza hos fjerkræ: et udbrud i provinsen British Columbia i Canada og et andet udbrud i provinsen Ontario i Canada, og de blev bekræftet den 18. maj 2022 ved laboratorieanalyse (RT-PCR). |
(6) |
Canada underrettede endvidere Kommissionen om et udbrud af højpatogen aviær influenza hos fjerkræ i provinsen British Columbia i Canada, og det blev bekræftet den 22. maj 2022 ved laboratorieanalyse (RT-PCR). |
(7) |
Canada underrettede desuden Kommissionen om et udbrud af højpatogen aviær influenza hos fjerkræ i provinsen Saskatchewan i Canada, og det blev bekræftet den 26. maj 2022 ved laboratorieanalyse (RT-PCR). |
(8) |
Det Forenede Kongerige underrettede Kommissionen om et udbrud af højpatogen aviær influenza i nærheden af Ludlow, Ludlow, Shropshire i Det Forenede Kongerige, og det blev bekræftet den 1. juni 2022 ved laboratorieanalyse (RT-PCR). |
(9) |
Det Forenede Kongerige underrettede endvidere Kommissionen om et andet udbrud af højpatogen aviær influenza i nærheden af Ludlow, Ludlow, Shropshire i Det Forenede Kongerige, og det blev bekræftet den 7. juni 2022 ved laboratorieanalyse (RT-PCR). |
(10) |
USA underrettede Kommissionen om et udbrud af højpatogen aviær influenza hos fjerkræ i staten Pennsylvania i USA, og det blev bekræftet den 2. juni 2022 ved laboratorieanalyse (RT-PCR). |
(11) |
Efter disse udbrud af højpatogen aviær influenza oprettede veterinærmyndighederne i Canada, Det Forenede Kongerige og USA en bekæmpelseszone på 10 km omkring de angrebne virksomheder og gennemførte sanering med henblik at bekæmpe forekomsten af højpatogen aviær influenza og begrænse spredningen af sygdommen. |
(12) |
Canada, Det Forenede Kongerige og USA har indsendt oplysninger til Kommissionen om den epidemiologiske situation i landene og de foranstaltninger, de har truffet for at forhindre yderligere spredning af højpatogen aviær influenza. Disse oplysninger er blevet evalueret af Kommissionen. På grundlag af denne evaluering og for at beskytte Unionens dyresundhedsstatus bør indførsel til Unionen af sendinger af fjerkræ, avlsmateriale af fjerkræ og fersk kød af fjerkræ og fjervildt fra de områder, der er omfattet af restriktioner, og som er oprettet af veterinærmyndighederne i Canada, Det Forenede Kongerige og USA på grund af de nylige udbrud af højpatogen aviær influenza, ikke længere tillades. |
(13) |
Desuden har Det Forenede Kongerige forelagt ajourførte oplysninger om den epidemiologiske situation på dets område i forbindelse med fem udbrud af højpatogen aviær influenza på fjerkrævirksomheder: to udbrud i nærheden af North Somercotes, East Lindsey, Lincolnshire, England i Det Forenede Kongerige, og de blev bekræftet den 28. december 2021 og den 5. januar 2022, to udbrud i nærheden af Louth, East Lindsey, Lincolnshire, England i Det Forenede Kongerige, de blev bekræftet den 31. december 2021 og den 10. januar 2022, og et udbrud i nærheden af Lazonby, Eden, Cumbria, England i Det Forenede Kongerige, og det blev bekræftet den 4. januar 2022. Det Forenede Kongerige har også forelagt oplysninger om de foranstaltninger, det har truffet for at forhindre yderligere spredning af sygdommen. Efter disse udbrud af højpatogen aviær influenza har Det Forenede Kongerige navnlig gennemført sanering med henblik på at bekæmpe og begrænse spredningen af denne sygdom. Det Forenede Kongerige har desuden afsluttet de nødvendige rengørings- og desinfektionsforanstaltninger efter gennemførelsen af saneringspolitikken på de inficerede fjerkrævirksomheder på landets område. |
(14) |
Kommissionen har evalueret de oplysninger, som Det Forenede Kongerige har forelagt, og konkluderet, at udbruddene af højpatogen aviær influenza på fjerkrævirksomheder i nærheden af North Somercotes, East Lindsey, Lincolnshire, England i Det Forenede Kongerige, i nærheden af Louth, East Lindsey, Lincolnshire, England i Det Forenede Kongerige og i nærheden af Lazonby, Eden, Cumbria, England i Det Forenede Kongerige er overstået, og at der ikke længere er nogen risiko forbundet med indførsel til Unionen af fjerkræprodukter fra de zoner i Det Forenede Kongerige, hvorfra indførsel til Unionen af fjerkræprodukter er blevet suspenderet på grund af disse udbrud. |
(15) |
Bilag V og XIV til gennemførelsesforordning (EU) 2021/404 bør derfor ændres for at tage hensyn til den nuværende epidemiologiske situation med hensyn til højpatogen aviær influenza i Canada, Det Forenede Kongerige og USA. Forordning (EU) 2021/404 bør derfor ændres. |
(16) |
Under hensyntagen til den nuværende epidemiologiske situation i Canada, Det Forenede Kongerige og i USA med hensyn til højpatogen aviær influenza og den alvorlige risiko for, at sygdommen kommer ind i Unionen, bør ændringerne af gennemførelsesforordning (EU) 2021/404, der foretages ved nærværende forordning, træde i kraft hurtigst muligt. |
(17) |
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder — |
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag V og XIV til gennemførelsesforordning (EU) 2021/404 ændres som anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. juni 2022.
På Kommissionens vegne
Ursula VON DER LEYEN
Formand
(1) EUT L 84 af 31.3.2016, s. 1.
(2) Kommissionens delegerede forordning (EU) 2020/692 af 30. januar 2020 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/429 for så vidt angår regler vedrørende indførsel til Unionen og flytning og håndtering efter indførsel af sendinger af visse dyr, visse typer avlsmateriale og visse animalske produkter (EUT L 174 af 3.6.2020, s. 379).
(3) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/404 af 24. marts 2021 om fastlæggelse af lister over tredjelande, territorier eller zoner deri, hvorfra det er tilladt at indføre dyr, avlsmateriale og animalske produkter til Unionen, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/429 (EUT L 114 af 31.3.2021, s. 1).
BILAG
I bilag V og XIV til gennemførelsesforordning (EU) 2021/404 foretages følgende ændringer:
1) |
I bilag V foretages følgende ændringer:
|
2) |
I bilag XIV, del 1, foretages følgende ændringer:
|
III Andre retsakter
DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE SAMARBEJDSOMRÅDE
16.6.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161/81 |
EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING nr. 292/21/COL
af 15. december 2021
om ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indførelse af nye retningslinjer for statsstøtte til fremme af risikofinansieringsinvesteringer [2022/929]
EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN (»TILSYNSMYNDIGHEDEN«) HAR —
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 61-63 og protokol 26,
under henvisning til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (»tilsyns- og domstolsaftalen«), særlig artikel 24 og artikel 5, stk. 2, litra b),
under henvisning til protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen (»protokol 3«), særlig del I, artikel 1, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
I henhold til tilsyns- og domstolsaftalens artikel 24 iværksætter Tilsynsmyndigheden EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte.
I henhold til tilsyns- og domstolsaftalens artikel 5, stk. 2, litra b), udsender Tilsynsmyndigheden meddelelser eller retningslinjer om spørgsmål, der er omfattet af EØS-aftalen, hvis det udtrykkeligt er hjemlet i EØS-aftalen eller i tilsyns- og domstolsaftalen, eller hvis Tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt.
I henhold til del I, artikel 1, stk. 1, i protokol 3 skal Tilsynsmyndigheden foretage en løbende undersøgelse af de støtteordninger, som findes i EFTA-staterne (1), og foreslå sådanne foranstaltninger, som er nødvendige for EØS-aftalens fortsatte udvikling eller funktionsmåde.
Den 6. december 2021 vedtog Europa-Kommissionen EU-retningslinjer for statsstøtte til fremme af risikofinansieringsinvesteringer (»retningslinjerne«) (2).
Disse retningslinjer er også relevante for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS«).
I overensstemmelse med målet om ensartethed, som er fastsat i EØS-aftalens artikel 1, skal der sikres en ensartet anvendelse af EØS' statsstøtteregler i hele EØS.
Tilsynsmyndigheden skal i henhold til punkt II i afsnittet »GENERELT« i bilag XV til EØS-aftalen efter høring af Europa-Kommissionen vedtage retsakter, der svarer til dem, som Europa-Kommissionen vedtager.
Retningslinjerne kan henvise til bestemte politiske EU-instrumenter eller til bestemte EU-retsakter, der endnu ikke er blevet indarbejdet i EØS-aftalen. Med henblik på at sikre ensartet anvendelse af bestemmelserne vedrørende statsstøtte og lige konkurrencevilkår overalt i EØS, følger Tilsynsmyndigheden generelt de samme principper som Europa-Kommissionen ved vurderingen af, om støtte er forenelig med EØS-aftalen.
efter høring af Europa-Kommissionen,
efter at have hørt EFTA-staterne —
VEDTAGET DENNE BESLUTNING:
Artikel 1
1. De materielle regler for statsstøtte ændres ved indførelse af nye retningslinjer for statsstøtte til fremme af risikofinansieringsinvestering. Retningslinjerne er indeholdt i bilaget til denne beslutning og udgør en integrerende del heraf.
2. Retningslinjerne erstatter de eksisterende retningslinjer for statsstøtte til fremme af risikofinansieringsinvesteringer (3) med virkning fra den 1. januar 2022.
Artikel 2
Tilsynsmyndigheden anvender retningslinjerne med følgende tilpasninger, hvor det er nødvendigt, herunder, men ikke begrænset til, følgende:
a) |
hvis der refereres til »medlemsstat(er)«, læses det af Tilsynsmyndigheden som »EFTA-stat(er)« (4), eller, hvor det er relevant, »EØS-stat(er)« |
b) |
hvis der refereres til »Europa-Kommissionen«, læses det af Tilsynsmyndigheden som »EFTA-Tilsynsmyndigheden« |
c) |
hvis der refereres til »traktaten« eller »TEUF«, læses det af Tilsynsmyndigheden som »EØS-aftalen« |
d) |
hvis der refereres til artikel 49 i TEUF eller til dele af nævnte artikel, læses det af Tilsynsmyndigheden som artikel 31 i EØS-aftalen og de tilsvarende dele af den artikel |
e) |
hvis der refereres til artikel 63 i TEUF eller til dele af nævnte artikel, læses det af Tilsynsmyndigheden som artikel 40 i EØS-aftalen og de tilsvarende dele af den artikel |
f) |
hvis der refereres til artikel 107 i TEUF eller til dele af nævnte artikel, læses det af Tilsynsmyndigheden som artikel 61 i EØS-aftalen og de tilsvarende dele af den artikel |
g) |
hvis der refereres til artikel 108 i TEUF eller til dele af nævnte artikel, læses det af Tilsynsmyndigheden som artikel 1 i del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen og de tilsvarende dele af den artikel |
h) |
hvis der refereres til Rådets forordning (EU) 2015/1589 (5), læses det af Tilsynsmyndigheden som del II i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen |
i) |
hvis der refereres til Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (6), læses det af Tilsynsmyndigheden som EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 195/04/KOL |
j) |
hvis der refereres til ordene »(u)forenelig med det indre marked«, læses det af Tilsynsmyndigheden som »(u)forenelig med EØS-aftalen« |
k) |
hvis der refereres til ordene »inden for (eller uden for) Unionen«, læses det af Tilsynsmyndigheden som »inden for (eller uden for) EØS« |
l) |
hvis der refereres til »samhandel inden for Unionen«, læses det af Tilsynsmyndigheden som »samhandel inden for EØS« |
m) |
hvis det i retningslinjerne fastsættes, at de gælder for »alle erhvervssektorer«, anvender Tilsynsmyndigheden dem på »alle erhvervssektorer eller dele af erhvervssektorer, der er omfattet af EØS-aftalens anvendelsesområde« |
n) |
hvis der refereres til meddelelser eller retningslinjer fra Kommissionen, læses det af Tilsynsmyndigheden som de tilsvarende retningslinjer udstedt af Tilsynsmyndigheden |
o) |
hvis der refereres til »nomenklatur for statistiske regionale enheder« eller »NUTS« (7), læses det af Tilsynsmyndigheden som »statistisk region«. |
Artikel 3
Tilsynsmyndigheden anvender retningslinjerne med følgende yderligere tilpasninger:
a) |
Fodnote 36 affattes således: »Kommissionens forordning (EU) nr. 1407/2013 af 18. december 2013 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte (EUT L 352 af 24.12.2013, s. 1), som indarbejdet i punkt 1ea i bilag XV til EØS-aftalen ved Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 98/2014 (EUT L 310 af 30.10.2014, s. 65, og EØS-tillæg nr. 63 af 30.10.2014, s. 56).« |
b) |
Punkt 180 affattes således: »EFTA-staterne skal offentliggøre følgende oplysninger på et omfattende websted for statsstøtte, enten på nationalt eller regionalt plan:
|
c) |
Punkt 197 affattes således: »Det er Tilsynsmyndighedens opfattelse, at gennemførelsen af disse retningslinjer vil resultere i visse ændringer i vurderingsprincipperne for risikofinansieringsstøtte i EØS. Tilsynsmyndigheden foreslår derfor EFTA-staterne følgende passende foranstaltninger i henhold til del I, artikel 1, stk. 1, i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen:
|
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 2021.
På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne
Bente ANGELL-HANSEN
Formand
Det ansvarlige medlem af kollegiet
Högni S. KRISTJÁNSSON
Medlem af kollegiet
Stefan BARRIGA
Medlem af kollegiet
Melpo-Menie JOSÉPHIDÈS
Medunderskriver som direktør
for juridiske og eksekutive anliggender
(1) I henhold til tilsyns- og domstolsaftalens artikel 1, litra b), forstås ved »EFTA-staterne«»Republikken Island og Kongeriget Norge og på de betingelser, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, i protokollen om tilpasning af aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, Fyrstendømmet Liechtenstein«.
(2) EUT C 508 af 16.12.2021, s. 1.
(3) EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 117/14/KOL af 12. marts 2014 om 94. ændring af de proceduremæssige og materielle regler på statsstøtteområdet med vedtagelsen af nye retningslinjer til fremme af risikofinansieringsinvesteringer og med forlængelsen af de eksisterende retningslinjer for statsstøtte til fremme af risikokapitalinvesteringer i små og mellemstore virksomheder( EUT L 354 af 11.12.2014, s. 62), og EØS-tillæg nr. 74 af 11.12.2014, s. 1, som ændret ved EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 302/14/KOL af 16. juli 2014 om 99. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved ændring af visse retningslinjer for statsstøtte [2015/95] (EUT L 15 af 22.1.2015, s. 103), og EØS-tillæg nr. 4 af 22.1.2015, s. 1, som ændret ved EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 90/20/COL af 15. juli 2020 om ændring for hundrede og syvende gang af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved ændring og forlængelse af visse retningslinjer for statsstøtte [2020/1576] (EUT L 359 af 29.10.2020, p. 16), og EØS-tillæg nr. 68 af 29.10.2020, s. 4.
(4) »EFTA-staterne« er Island, Liechtenstein og Norge.
(5) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 248 af 24.9.2015, s. 9).
(6) Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EU) 2015/1589 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1).
(7) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26. maj 2003 om indførelse af en fælles nomenklatur for regionale enheder (NUTS) (EUT L 154 af 21.6.2003, s. 1).
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN
Retningslinjer for statsstøtte til fremme af risikofinansieringsinvesteringer
Indholdsfortegnelse
1. |
Indledning | 86 |
2. |
Retningslinjernes anvendelsesområde og definitioner | 91 |
2.1. |
Afgrænsning af disse retningslinjer | 91 |
2.2. |
Anmeldelsespligtig risikofinansieringsstøtte | 93 |
2.3. |
Definitioner | 94 |
3. |
Vurdering af risikofinansieringsstøttes forenelighed | 97 |
3.1. |
Første betingelse: støtten fremmer udviklingen af en erhvervsgren | 98 |
3.1.1. |
Identifikation af den støttede erhvervsgren | 98 |
3.1.2. |
Tilskyndelsesvirkning | 98 |
3.2. |
Anden betingelse: Undgåelse af sådanne virkninger på samhandelsvilkårene, der strider mod den fælles interesse | 99 |
3.2.1. |
Grundelementer i den forudgående vurdering, som medlemsstaten skal fremlægge for Kommissionen | 99 |
3.2.2. |
Behov for statslig indgriben | 101 |
3.2.2.1. |
Foranstaltninger rettet mod kategorier af virksomheder, som ikke falder ind under den generelle gruppefritagelsesforordnings anvendelsesområde | 102 |
a) |
Små midcapselskaber | 102 |
b) |
Innovative midcapselskaber | 102 |
c) |
SMV'er, der modtager den første risikofinansieringsinvestering efter at have været aktive på et hvilket som helst marked i en periode, der er længere end den støtteberettigelsesperiode, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordning | 103 |
d) |
Opstartsvirksomheder og SMV'er, der kræver en større risikofinansieringsinvestering end det loft, som er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordning | 103 |
e) |
Alternative handelsplatforme, der ikke opfylder betingelserne i den generelle gruppefritagelsesforordning | 103 |
3.2.2.2. |
Foranstaltninger udformet med parametre, der ikke er i overensstemmelse med den generelle gruppefritagelsesforordning | 104 |
a) |
Finansielle instrumenter med deltagelse af uafhængige private investorer, som ligger under procentsatserne i den generelle gruppefritagelsesforordning | 104 |
b) |
Finansielle instrumenter udformet med parametre, som ligger over tærsklerne i den generelle gruppefritagelsesforordning | 104 |
c) |
Finansielle instrumenter, bortset fra garantier, hvor hovedvægten ved udvælgelse af investorer, finansielle formidlere og deres forvaltere lægges på downside-beskyttelse frem for asymmetrisk profitdeling | 105 |
d) |
Skatteincitamenter til erhvervsinvestorer, herunder finansielle formidlere eller deres forvaltere som medinvestorer | 105 |
3.2.3. |
Støtteforanstaltningens egnethed | 105 |
3.2.3.1. |
Formålstjenlighed sammenlignet med andre politiske virkemidler og andre støtteinstrumenter | 106 |
3.2.3.2. |
Betingelser for vurdering af finansielle instrumenters formålstjenlighed | 106 |
(a) |
Investering i egenkapital | 108 |
(b) |
Finansierede gældsinstrumenter: lån | 109 |
(c) |
Ikkefinansierede gældsinstrumenter: garantier | 109 |
3.2.3.3. |
Betingelser for vurdering af skatteincitamenters hensigtsmæssighed | 110 |
3.2.3.4. |
Betingelser for foranstaltninger, der støtter alternative handelsplatforme | 110 |
3.2.4. |
Støttens proportionalitet | 111 |
3.2.4.1. |
Betingelser for finansielle instrumenter | 111 |
3.2.4.2. |
Betingelser for skatteincitamenter | 112 |
3.2.4.3. |
Betingelser for alternative handelsplatforme | 113 |
3.2.4.4. |
Kumulation | 113 |
3.2.5. |
Undgåelse af uberettigede negative virkninger af risikofinansieringsstøtte på konkurrence og samhandel | 113 |
3.2.5.1. |
Positive virkninger, der skal tages i betragtning | 113 |
3.2.5.2. |
Negative virkninger, der skal tages i betragtning | 114 |
3.2.5.3. |
Afvejning af støttens positive virkninger i forhold til de negative virkninger | 116 |
3.2.6. |
Gennemsigtighed | 116 |
4. |
Evaluering | 117 |
5. |
Afsluttende bestemmelser | 118 |
5.1. |
Anvendelse | 118 |
5.2. |
Passende foranstaltninger | 119 |
5.3. |
Rapportering og overvågning | 119 |
5.4. |
Revision | 119 |
1. INDLEDNING
1. |
På grundlag af artikel 107, stk. 3, litra c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde kan statsstøtte, som er møntet på fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, betragtes som forenelig med det indre marked, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Kommissionen har historisk anerkendt betydningen af markedet for risikofinansiering for medlemsstaternes økonomier samt behovet for at forbedre adgangen til risikofinansiering for små og mellemstore virksomheder (»SMV'er«), små selskaber med mellemstor markedsværdi (»midcapselskaber«) og innovative midcapselskaber (1) og det heraf følgende behov for et sæt retningslinjer, således at det er muligt at sikre en konsekvent tilgang til vurdering af risikofinansieringsforanstaltninger. I den forbindelse vedtog Kommissionen retningslinjerne for risikokapital fra 2006 (2), som efterfølgende blev erstattet af retningslinjerne for risikofinansiering fra 2014 (3) som led i moderniseringspakken for statsstøtte (4). Retningslinjerne for risikofinansiering fra 2014 udløber ved udgangen af 2021. Medlemsstaterne forventes imidlertid også fremover at se et behov for at yde risikofinansieringsstøtte, og vejledning i, hvordan risikofinansiering støttes i fuld overensstemmelse med statsstøttereglerne, er fortsat nødvendig. |
2. |
I den forbindelse udgør SMV'er rygraden i medlemsstaternes økonomier med hensyn til såvel beskæftigelse som økonomisk dynamik og vækst og er derfor også centrale for Unionens økonomiske udvikling og modstandsdygtighed generelt. Som anerkendt i SMV-strategien for et bæredygtigt og digitalt Europa (5) beskæftiger Unionens 25 mio. SMV'er ca. 100 mio. mennesker, tegner sig for mere end halvdelen af EU's bruttonationalprodukt (BNP) og spiller en central rolle med hensyn til at skabe merværdi i alle sektorer af økonomien. De skaber innovative løsninger til håndtering af udfordringer som klimaforandringer, ineffektiv ressourceudnyttelse og tab af social samhørighed, og de bidrager til spredning af disse innovationer til støtte for den grønne og digitale omstilling og til styrkelse af Unionens modstandsdygtighed og teknologiske suverænitet. SMV'er har imidlertid brug for finansiering for at kunne vokse og frigøre deres fulde potentiale. Dette gælder især i innovationsorienterede højteknologisektorer med høj risiko. Derfor er et effektivt marked for risikofinansiering til SMV'er afgørende for, at iværksættervirksomheder kan få adgang til den nødvendige finansiering i alle faser af deres udvikling. |
3. |
Opstartsvirksomheder og SMV'er har trods deres vækstudsigter ofte problemer med at få adgang til finansiering, navnlig i de tidlige udviklingsfaser (6), og når de har brug for yderligere finansiering for at kunne ekspandere. Det helt centrale problem i den forbindelse er asymmetrisk information: Opstartsvirksomheder og SMV'er er ofte ude af stand til at dokumentere deres kreditværdighed eller deres forretningsplaners potentiale over for investorer og banker, navnlig når de er unge eller i nye eller højteknologiske sektorer. I disse tilfælde kan omkostningerne ved den aktive udvælgelses- og undersøgelsesprocedure, som investorer foretager ved ydelse af finansiering til større eller mere etablerede virksomheder, være for høje i forhold til værdien af investeringen i forbindelse med transaktioner, der involverer SMV'er og opstartsvirksomheder. Derfor kan opstartsvirksomheder og SMV'er uanset deres projekts kvalitet, deres vækstpotentiale og deres teknologis innovative værdi nemt blive nægtet adgang til den nødvendige finansiering, så længe de ikke kan dokumentere resultater og stille tilstrækkelig sikkerhed. Dette problem kan være særligt udtalt med hensyn til investeringer i innovative grønne, højteknologiske, digitale samt luft- og rumfartsbaserede teknologier eller i sociale innovationer, der drives af sociale iværksættere (7). Grundet den nævnte asymmetriske information er der risiko for, at finansieringsmarkederne ikke stiller den nødvendige egenkapital- eller lånefinansiering til rådighed for opstartsvirksomheder og SMV'er med højt innovationspotentiale og gode vækstudsigter, hvilket skaber et vedvarende kapitalmarkedssvigt, hvor udbuds- og efterspørgselssiden ikke kan nå frem til en for begge parter acceptabel pris med negative konsekvenser for SMV'ernes vækstudsigter og en underminering af det indre markeds produktivitetsvækst og EU's økonomis generelle modstandsdygtighed til følge. Under visse omstændigheder står små midcapselskaber og innovative mid cap-selskaber over for samme markedssvigt. |
4. |
Når en virksomhed ikke kan opnå finansiering, kan konsekvenserne række ud over den enkelte virksomhed, ikke mindst som følge af væksteksternaliteter. Mange succesrige sektorer oplever en produktivitetsvækst, fordi de mere effektive og teknologisk avancerede virksomheder vokser på bekostning af de mindre effektive virksomheder (eller virksomheder med forældede produkter), og ikke fordi produktiviteten øges i virksomhederne på markedet. Desuden nyder de berørte økonomiske sektorer og økonomien som helhed godt af såvel de positive væksteksternaliteter, der er forbundet med akkumulering af viden hos virksomheder (organisationskapital) eller arbejdstagere (menneskelig kapital), som indførelsen af nye varer i form af overskud til forbrugere og/eller virksomheder. Hvis disse processer forstyrres af det forhold, at potentielt succesrige virksomheder måske ikke kan opnå finansiering, kan det meget vel få negative konsekvenser for produktivitetsvæksten set i et bredere perspektiv. Væksten kan derfor fremmes ved at give flere virksomheder mulighed for at komme ind på markedet og opskalere gennem en fjernelse af unødige hindringer for finansiering. |
5. |
Eksistensen af et udækket finansieringsbehov, der påvirker opstartsvirksomheder, SMV'er, små midcapselskaber og innovative midcapselskaber, kan derfor begrunde, at medlemsstaterne anvender offentlige støtteforanstaltninger for at fremme udviklingen af risikofinansiering på deres hjemmemarkeder. Statsstøtte til tilvejebringelse af risikofinansiering, som målrettes hensigtsmæssigt, kan være et effektivt middel til afhjælpning af det konstaterede markedssvigt eller en anden relevant hindring i adgangen til finansiering og virke som løftestang for mobilisering af private midler. I den nuværende situation kan medlemsstaterne også gøre brug heraf til at fremme genopretningen efter den økonomiske krise forårsaget af covid-19-pandemien. |
6. |
Bedre adgang til finansiering kan ud over at være uundværlig for medlemsstaternes nationale økonomier bidrage positivt til nogle af Unionens centrale politiske mål. Adgang til finansiering er et effektivt redskab til at støtte den grønne pagt (8) og gøre Europa klar til den digitale tidsalder (9) samt til at sikre genopretning efter den økonomiske krise forårsaget af covid-19-pandemien og opbygge en Union, der er mere modstandsdygtig — også over for fremtidige kriser. |
7. |
Den grønne omstilling er et centralt mål for Unionen. Ifølge de seneste fremskrivninger (10) kan opfyldelsen af de nuværende klima- og energimål for 2030 kræve yderligere årlige investeringer på indtil 417 mia. EUR, en udfordring, som kræver mobilisering af betydelige private investeringer. Fremme af bæredygtig finansiering kræver de rette signaler, således at finansielle strømme og kapitalstrømme kanaliseres til grønne investeringer. Med henblik herpå lancerede Kommissionen i 2018 planen for bæredygtig finansiering (11), som for nylig er blevet efterfulgt af en ny pakke for bæredygtig finansiering (12). Et element i fremme af grøn finansiering er forbedret offentliggørelse af klima- og miljødata, således at investorerne er fuldt informerede om bæredygtigheden af deres investeringer. I den forbindelse har et vigtigt skridt været vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 (13), som klassificerer miljømæssigt bæredygtige aktiviteter (almindeligvis benævnt EU-klassificeringssystemet). |
8. |
Med hensyn til den digitale omstilling understreger meddelelsen Det digitale kompas 2030 (14) behovet for at støtte Unionens udvikling af kritiske digitale teknologier på en måde, der fremmer dens produktivitetsvækst og økonomiske udvikling i fuld overensstemmelse med dens sociale værdier og mål. Medlemsstaternes nationale udgifter er — sammen med relevante EU-midler og private investeringer — afgørende for den massive forøgelse af investeringerne, der kræves for at nå nævnte mål. |
9. |
Hvad angår den krise, der er forårsaget af covid-19-pandemien, er genopretning en vigtig prioritet, og momentum bør udnyttes til at gøre fremskridt med hensyn til den digitale og den grønne omstilling, hvilket vil gøre økonomien mere modstandsdygtig og mere konkurrencedygtig. Genopretnings- og resiliensfaciliteten (15) er den første og vigtigste del af den EU-genopretningspakke, der blev vedtaget som reaktion på krisen, og som stiller finansiel støtte for 672,5 mia. EUR til rådighed for medlemsstaterne i form af lån og tilskud i de første afgørende år af genopretningen efter godkendelse af deres udkast til genopretnings- og resiliensplaner. I den forbindelse har Kommissionen udpeget flagskibsområder (16), som den opfordrer medlemsstaterne til at medtage i deres genopretnings- og resiliensplaner på grund af deres relevans for alle medlemsstaterne, de meget store investeringer, der er behov for, samt de muligheder for at skabe job og vækst og høste fordelene ved den grønne og den digitale omstilling, som de indebærer. |
10. |
Som den ajourførte industristrategi (17) understregede, er Unionen desuden nødsaget til at tage ved lære af covid-19-pandemien og dens indvirkning på de globale værdikæder. En forbedring af det indre markeds modstandsdygtighed og en håndtering af strategisk afhængighed er sammen med sikringen af en åben, konkurrencedygtig og handelsbaseret økonomi i EU kernen i disse bestræbelser. |
11. |
Som følge af betydningen af effektiv adgang til finansiering med henblik på Unionens centrale mål er det nødvendigt yderligere at intensivere de bestræbelser, som med udgangspunkt i EU's politikker sigter mod at forbedre en sådan adgang, f.eks. kapitalmarkedsunionen og anvendelsen af Unionens budget. |
12. |
I den forbindelse vedtog Kommissionen den første handlingsplan for kapitalmarkedsunionen (18) i 2015 for at mobilisere kapital i Unionen og kanalisere den videre til alle virksomheder. Et af hovedmålene var at forbedre SMV'ers adgang til finansiering, navnlig til finansiering uden for banksektoren. Siden da har Unionen gjort betydelige fremskridt og i vid udstrækning gennemført de individuelle foranstaltninger, der blev bebudet i handlingsplanen for kapitalmarkedsunionen fra 2015 og midtvejsevalueringen heraf i 2017. Mange af disse foranstaltninger havde til formål at forbedre adgangen til finansiering for alle virksomheder uanset størrelse eller alder, men nogle af dem havde i høj grad til formål at lette adgangen til kapitalmarkederne for netop SMV'er og små midcapselskaber (19). I 2020 blev der lanceret en ny handlingsplan for kapitalmarkedsunionen (20) for at uddybe EU's kapitalmarkedsunion i de efterfølgende år og dermed fortsætte udviklingen af kapitalmarkederne og sikre adgang til markedsfinansiering, navnlig for små og mellemstore virksomheder. I den forbindelse har Kommissionen i overensstemmelse med artikel 33, stk. 9, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU (21) også nedsat en teknisk ekspertinteressentgruppe vedrørende SMV'er, som skal vurdere hindringerne for SMV'ers udnyttelse af offentlige markeder. |
13. |
I lyset af betydningen af at forbedre SMV'ers adgang til finansiering supplerer Kommissionen Unionens lovgivning og politiske foranstaltninger med Unionens budget for at afhjælpe strukturelle markedssvigt, der begrænser opstartsvirksomheders og SMV'ers vækst. Med henblik herpå blev anvendelsen af finansielle instrumenter (22) styrket under den flerårige finansielle ramme for 2014-2020 (»FFR«). Navnlig bidrog de EU-finansieringsprogrammer, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1287/2013 (»virksomheders konkurrenceevne og SMV'er« (»Cosme«)) (23) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 (»Horisont 2020«) (24), til at forbedre anvendelsen af offentlige midler gennem finansieringsordninger baseret på risikodeling til fordel for SMV'er i deres opstarts-, vækst- og overdragelsesfaser samt små midcapselskaber og innovative midcapselskaber med særlig vægt på foranstaltninger rettet mod støtte til hele forløbet fra innovation og til marked, herunder kommerciel udnyttelse af resultater fra forskning og udvikling (»FoU«) (25). Desuden har Det Europæiske Innovationsråd (»EIC«) siden 2018 støttet opstartsvirksomheder og SMV'er under Horisont 2020-programmet og vil fortsat gøre dette og i tillæg hertil støtte små midcapselskaber under Unionens finansieringsprogram for forskning og innovation, Horisont Europa (26), med det formål at forbedre resultaterne på Unionens venturekapitalmarked. Lanceringen af det europæiske opskaleringsinitiativ for venturekapital (»ESCALAR«) (27) som et pilotprogram, der gennemføres af Kommissionen og Den Europæiske Investeringsfond (»EIF«), samt arbejdet med at oprette en offentlig-privat fond (28), der skal hjælpe med at finansiere børsintroduktioner af SMV'er, viser, hvor stor betydning det tillægges at fremme opstartsvirksomheders og SMV'ers vækst, og at det er nødvendigt at supplere rækken af eksisterende offentlige støtteforanstaltninger yderligere i alle finansieringsfaser. Som led i ISEP-initiativet (InnovFin Space Equity Pilot) har EIF i 2020 også mobiliseret en fund of funds og derigennem forpligtet fire private venturekapitalinvestorer til at øge egenkapitalinvesteringerne i europæiske luft- og rumfarts- samt forsvarsvirksomheder. Denne model forfølges yderligere af CASSINI-initiativet og navnlig dets planlagte vækstfond (29). Desuden har Unionens samhørighedspolitik siden begyndelsen af 2000 i stigende grad bidraget til finansieringen af SMV'er, herunder gennem tilvejebringelse af risikovillig kapital, svarende til 10 mia. EUR i støtte ved udgangen af 2013 og yderligere 15 mia. EUR i form af tilsagn fra 23 medlemsstater ved udgangen af 2020. De finansielle instrumenter under samhørighedspolitikken støttede omkring 365 000 SMV'er i hele Europa alene i løbet af 2020. Endelig har det nye InvestEU-program (30), som vil samle 14 forskellige finansielle instrumenter, der i øjeblikket er til rådighed for at støtte investeringer i Unionen, samt midler fra delt forvaltning til medlemsstatssegmentet, et særligt vindue til finansiering af små virksomheder, mens InvestEU's tre andre vinduer også kan finansiere SMV'er inden for deres anvendelsesområde. |
14. |
Både Kommissionens erfaringer med risikofinansieringsstøtte (under retningslinjerne for risikofinansiering fra 2014 og den generelle gruppefritagelsesforordning (31)) og ovennævnte initiativer (jf. punkt 12 og 13) på EU-plan, der tager sigte på at forbedre adgangen til finansiering, viser, at adgang til finansiering fortsat er en prioritet for både Unionen og medlemsstaterne. På denne baggrund er det derfor afgørende, at Kommissionen fortsat vejleder medlemsstaterne om, hvordan den vil vurdere, om risikofinansieringsforanstaltninger er forenelige med det indre marked. Dette fremgår også af den evaluering, som retningslinjerne for risikofinansiering fra 2014 undergik i 2019 og 2020, det såkaldte fitnesstjek (32). Resultaterne af fitnesstjekket viser, at retningslinjerne for risikofinansiering generelt stadig er relevante og egnede til formålet. En yderligere præcisering og forenkling af reglerne er imidlertid nødvendig. Disse reviderede retningslinjer for risikofinansiering vil gøre det lettere for medlemsstaterne at yde tilstrækkelig målrettet statsstøtte til risikofinansiering, idet der — ud over støttens positive virkninger med hensyn til at sikre adgang til finansiering — tages hensyn til støttens positive bidrag til Kommissionens ovenfor skitserede prioriteter (jf. punkt 6-9). |
15. |
Efter vedtagelsen i 2016 af meddelelsen om begrebet statsstøtte (33) og navnlig under henvisning til dennes afsnit 4.2 (34) fokuserer disse retningslinjer ikke længere på, hvorvidt en offentlig støtteforanstaltning udgør statsstøtte, men omhandler de betingelser, hvorpå en statsstøtteforanstaltning kan anses for at være forenelig med det indre marked. |
16. |
Kommissionen har derfor besluttet at foretage visse ændringer af retningslinjerne for risikofinansiering fra 2014 for at præcisere reglerne og forenkle administrationen og dermed lette anvendelsen af statsstøtte til risikofinansiering. |
2. RETNINGSLINJERNES ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
2.1. Afgrænsning af disse retningslinjer
17. |
Kommissionen vil anvende principperne i disse retningslinjer på risikofinansieringsforanstaltninger, som ikke opfylder alle betingelserne i den generelle gruppefritagelsesforordnings afdeling 3 (»Støtte til SMV'ers adgang til finansiering«). I disse tilfælde skal de pågældende medlemsstater anmelde foranstaltningerne (jf. ansnit 2.2) i overensstemmelse med traktatens artikel 108, stk. 3, hvorefter Kommissionen foretager en omfattende forenelighedsvurdering som beskrevet i disse retningslinjers afsnit 3. |
18. |
Medlemsstaterne kan imidlertid også udforme risikofinansieringsforanstaltninger på en sådan måde, at de ikke indeholder statsstøtte efter traktatens artikel 107, stk. 1, fordi de f.eks. opfylder den markedsøkonomiske aktørtest (35) eller betingelserne i den relevante de minimis-forordning (36). Sådanne foranstaltninger skal ikke anmeldes til Kommissionen. |
19. |
Disse retningslinjer omhandler ikke foreneligheden med det indre marked af statsstøtteforanstaltninger, der opfylder kriterierne i andre retningslinjer, rammebestemmelser eller forordninger om statsstøtte. Kommissionen vil være særlig opmærksom på behovet for at forhindre, at disse retningslinjer anvendes til at forfølge politiske mål, som primært indgår i andre rammebestemmelser, retningslinjer og forordninger om statsstøtte. |
20. |
Disse retningslinjer berører ikke vurderingen i henhold til statsstøttereglerne af andre typer finansielle instrumenter end dem, der er omfattet heraf, f.eks. instrumenter til securitisering af eksisterende lån. |
21. |
Kommissionen vil udelukkende anvende principperne i disse retningslinjer på risikofinansieringsordninger. Principperne vil ikke blive anvendt i forbindelse med ydelse af risikofinansieringsstøtte på ad hoc-basis til individuelle virksomheder, undtagen i forbindelse med foranstaltninger, der har til formål at støtte en bestemt alternativ handelsplatform. |
22. |
Det er vigtigt at huske, at risikofinansieringsforanstaltninger skal anvendes gennem finansielle formidlere eller alternative handelsplatforme, undtagen i forbindelse med skatteincitamenter for direkte investeringer i støtteberettigede virksomheder. Derfor henhører en foranstaltning, hvorved medlemsstaten eller en offentlig enhed investerer direkte i virksomheder uden medvirken af finansielle formidlere, ikke under anvendelsesområdet for statsstøttereglerne om risikofinansiering i den generelle gruppefritagelsesforordning eller disse retningslinjer. |
23. |
I lyset af store virksomheders mere veldokumenterede resultater og højere sikkerhedsstillelse mener Kommissionen, at sådanne virksomheder som hovedregel ikke har ikke har de samme vanskeligheder med at få adgang til finansiering som opstartsvirksomheder og SMV'er, og at støtte til sådanne virksomheder derfor ikke bør være omfattet af disse retningslinjer. En risikofinansieringsforanstaltning til gavn for store virksomheder kan undtagelsesvis blive betragtet som forenelig på grundlag af disse retningslinjer, hvis den er rettet mod små midcapselskaber, jf. afsnit 3.2.2.1, litra a), eller innovative midcapselskaber, der gennemfører forsknings- og udviklings- (»FoU«) og innovationsprojekter, jf. afsnit 3.2.2.1, litra b). |
24. |
Kommissionen vil ikke anvende principperne i disse retningslinjer på risikofinansieringsstøtte til virksomheder, der er noteret på et reguleret marked, da deres notering er et udtryk for deres evne til at tiltrække privat finansiering. |
25. |
Risikofinansieringsforanstaltninger uden deltagelse af uafhængige private investorer vil ikke blive betragtet som forenelige efter disse retningslinjer. I sådanne tilfælde bør medlemsstaten overveje alternative politiske muligheder for at opnå de samme mål og resultater på en mere hensigtsmæssig måde, f.eks. regional investeringsstøtte eller opstartsstøtte, som er tilladt i henhold til den generelle gruppefritagelsesforordning. |
26. |
Risikofinansieringsforanstaltninger vil ikke blive betragtet som forenelige i henhold til disse retningslinjer, hvis uafhængige private investorer ikke påtager sig nogen større risiko, eller hvis fordelene udelukkende tilflyder private investorer. Risiko- og afkastdeling er i henhold til disse retningslinjer en nødvendig betingelse for at begrænse statens finansielle eksponering og sikre den et rimeligt udbytte. |
27. |
Med undtagelse af risikofinansieringsstøtte i form af erstatningskapital, der er underlagt betingelserne i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, må risikofinansieringsstøtte, der er omfattet af disse retningslinjer, ikke anvendes til at støtte buy-out. |
28. |
Risikofinansieringsstøtte vil i henhold til disse retningslinjer ikke blive betragtet som forenelig med det indre marked, hvis den ydes til:
|
29. |
Kommissionen vil ikke anvende principperne i disse retningslinjer på støtte til eksportrelaterede aktiviteter over for tredjelande eller medlemsstater, dvs. støtte direkte forbundet med de eksporterede mængder, oprettelsen og driften af et distributionsnetværk eller andre løbende udgifter, der er forbundet med eksportaktiviteten, samt støtte betinget af anvendelsen af nationalt producerede frem for importerede produkter. |
30. |
Risikofinansieringsforanstaltninger indebærer ofte komplekse konstruktioner, som giver én gruppe økonomiske aktører (investorer) incitament til at stille risikofinansiering til rådighed for en anden gruppe aktører (støtteberettigede virksomheder). Alt afhængigt af foranstaltningens udformning kan der være tale om statsstøtte til enten én af eller begge grupperne, også selv om de offentlige myndigheder måske kun har til hensigt at begunstige sidstnævnte gruppe. Desuden involverer risikofinansieringsforanstaltninger normalt en eller flere finansielle formidlere, hvis status kan adskille sig fra den, som investorerne og de endelige støttemodtagere, hvori investeringerne foretages, har. I sådanne tilfælde er det også nødvendigt at overveje, om den finansielle formidler kan anses for at modtage statsstøtte. Enhver støtte til den finansielle formidler bør begrænses, ved at fordelen overføres til de endelige støttemodtagere som fastsat i disse retningslinjer. Det forhold, at finansielle formidlere kan øge deres aktiver, og at deres forvaltere kan opnå en højere omsætning gennem deres provision, betragtes som en sekundær økonomisk virkning af støtteforanstaltningen og ikke som en fordel skabt af støtten til de finansielle formidlere eller deres forvaltere. Hvis risikofinansieringsforanstaltningen er udformet således, at dens sekundære virkninger kanaliseres til identificerbare finansielle formidlere eller identificerbare grupper af finansielle formidlere, anses disse finansielle formidlere dog for at drage fordel af en indirekte støtte. |
2.2. Anmeldelsespligtig risikofinansieringsstøtte
31. |
Medlemsstaterne skal i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3, anmelde risikofinansieringsforanstaltninger, som: i) udgør statsstøtte i den i traktatens artikel 107, stk. 1, anvendte betydning (navnlig foranstaltninger, der ikke opfylder den markedsøkonomiske aktørtest (38) og falder uden for de minimis-forordningernes anvendelsesområde (39)) og ii) ikke opfylder alle betingelserne i den generelle gruppefritagelsesforordnings afdeling 3 (»Støtte til SMV'ers adgang til finansiering«). Kommissionen vurderer disse foranstaltningers forenelighed med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c). Disse retningslinjer fokuserer på de risikofinansieringsforanstaltninger, der med størst sandsynlighed kunne anses for at være forenelige i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), med forbehold af en række betingelser, som beskrives nærmere i retningslinjernes afsnit 3. Sådanne foranstaltninger falder ind under en af to kategorier. |
32. |
Den første kategori omfatter risikofinansieringsforanstaltninger rettet mod virksomheder, der ikke opfylder alle kravene til støtteberettigelse for så vidt angår risikofinansieringsstøtte, jf. den generelle gruppefritagelsesforordnings afdeling 3. Denne kategori omfatter navnlig foranstaltninger rettet mod følgende virksomheder:
|
33. |
Den anden kategori består af foranstaltninger, som er udformet med parametre, der afviger fra dem, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings afdeling 3. Denne kategori omfatter navnlig følgende tilfælde:
|
34. |
Medmindre andet er fastsat i disse retningslinjer, tager Kommissionen i sin vurdering af kategorierne af anmeldelsespligtige foranstaltninger hensyn til alle betingelser for forenelighed, der finder anvendelse på risikofinansieringsstøtte i henhold til den generelle gruppefritagelsesforordnings afdeling 3. |
2.3. Definitioner
35. |
I disse retningslinjer forstås ved:
|
3. VURDERING AF RISIKOFINANSIERINGSSTØTTES FORENELIGHED
36. |
På grundlag af traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), kan statsstøtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene i Unionen betragtes som forenelig med det indre marked, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. |
37. |
I dette afsnit præciserer Kommissionen, hvordan den vil vurdere foreneligheden af risikofinansieringsforanstaltninger, der er omfattet af anmeldelsespligten i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3. For at vurdere, om en risikofinansieringsforanstaltning kan betragtes som forenelig med det indre marked, vil Kommissionen mere specifikt afgøre, om støtteforanstaltningen:
|
38. |
Ved vurderingen af, om den første betingelse er opfyldt, nemlig om støtten fremmer udviklingen af en erhvervsgren, vil Kommissionen tage følgende aspekter i betragtning:
|
39. |
Ved vurderingen af, om den anden betingelse er opfyldt, nemlig om støtten ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, vil Kommissionen tage følgende aspekter i betragtning:
|
40. |
Ved den samlede vurdering (jf. afsnit 3.2.5.3) kan der desuden for visse kategorier af støtteordninger stilles krav om efterfølgende evaluering af disse ordninger som beskrevet i afsnit 4. I sådanne tilfælde kan Kommissionen begrænse varigheden af ordningerne med mulighed for at forlænge dem i en efterfølgende anmeldelse. |
41. |
Hvis en statsstøtteforanstaltning, de betingelser, den er forbundet med (herunder dens finansieringsmåde, når denne udgør en integrerende del af statsstøtteforanstaltningen), eller de aktiviteter, den finansierer, udgør en overtrædelse af en relevant bestemmelse i EU-lovgivningen, kan støtten ikke betragtes som forenelig med det indre marked (46). Sådanne overtrædelser omfatter, men er ikke begrænset til:
|
3.1. Første betingelse: støtten fremmer udviklingen af en erhvervsgren
3.1.1. Identifikation af den støttede erhvervsgren
42. |
I de fleste tilfælde omfatter risikofinansieringsforanstaltninger virksomheder fra en lang række økonomiske sektorer. Sådanne foranstaltninger bidrager til at sikre, at visse SMV'er og midcapselskaber har adgang til det beløb og den form for finansiering, der er nødvendig, for at de kan udføre eller videreudvikle deres respektive økonomiske aktiviteter. Kommissionen vil derfor identificere typen af virksomheder (SMV'er, små midcapselskaber, innovative midcapselskaber) og de sektorer, der er omfattet af risikofinansieringsforanstaltningen. |
3.1.2. Tilskyndelsesvirkning
43. |
Risikofinansieringsstøtte kan kun anses for at være forenelig med det indre marked, hvis den har en tilskyndelsesvirkning. Kommissionen finder, at støtte uden tilskyndelsesvirkning ikke fremmer udviklingen af den pågældende erhvervsgren. |
44. |
Der er tale om en tilskyndelsesvirkning, hvis støtten får støttemodtageren til at ændre adfærd ved at iværksætte aktiviteter, som denne ikke ville have gennemført uden støtten, eller som denne ville have udført på mere begrænset vis på grund af eksistensen af et markedssvigt. For de støtteberettigede virksomheder er der tale om en tilskyndelsesvirkning, hvis den endelige støttemodtager kan rejse finansiering i en form, som ellers ikke havde været mulig, eller med et beløb eller på et tidspunkt, som ellers ikke havde været muligt. |
45. |
Risikofinansieringsforanstaltninger skal tilskynde markedsinvestorerne til at yde finansiering til potentielt levedygtige støtteberettigede virksomheder i et større omfang, end hvad der ville blive ydet i fraværet af en sådan tilskyndelse, og/eller til at påtage sig en ekstra risiko. En risikofinansieringsforanstaltning anses for at have en tilskyndelsesvirkning, hvis den mobiliserer investeringer fra markedskilder, så den samlede finansiering til de støtteberettigede virksomheder overstiger foranstaltningens budget. Et vigtigt element i udvælgelsen af finansielle formidlere og fondsforvaltere bør således være deres evne til at mobilisere yderligere private investeringer. |
46. |
Såfremt der anvendes finansierede gældsinstrumenter til at refinansiere eksisterende lån, anses de ikke for at have nogen tilskyndelsesvirkning, og ethvert støtteelement i sådanne instrumenter kan ikke anses for at være foreneligt i henhold til disse retningslinjer. |
47. |
Vurderingen af tilskyndelsesvirkningen er tæt knyttet til vurderingen af behovet for statslig indgriben, som er omhandlet i afsnit 3.2.2. Endvidere afhænger en foranstaltnings egnethed til at tiltrække private midler i sidste ende af foranstaltningens udformning med hensyn til fordelingen af risiko og afkast mellem offentlige og private finansieringsudbydere, hvilket også er tæt knyttet til spørgsmålet om, hvorvidt den statslige støtteforanstaltning for risikofinansiering er formålstjenlig (jf. afsnit 3.2.3). I det øjeblik, hvor behovet for statslig indgriben er behørigt konstateret, og foranstaltningen har en hensigtsmæssig udformning, kan der derfor antages at være tale om en tilskyndelsesvirkning. |
3.2. Anden betingelse: Undgåelse af sådanne virkninger på samhandelsvilkårene, der strider mod den fælles interesse
48. |
Traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), giver Kommissionen mulighed for at betragte støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner som forenelig med det indre marked, men kun »når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse«. |
49. |
Vurderingen af de negative virkninger på det indre marked indebærer komplekse økonomiske og sociale vurderinger. Kommissionen vil i dette afsnit redegøre for, hvordan den agter at udøve sit skøn i denne henseende. |
50. |
Enhver statsstøtteforanstaltning skaber i sagens natur konkurrencefordrejninger og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. For at fastslå, om støttens konkurrencefordrejende virkninger er begrænset til et minimum, vil Kommissionen dog undersøge, om støtten er nødvendig (jf. afsnit 3.2.2), formålstjenlig (jf. afsnit 3.2.3) og proportional (jf. afsnit 3.2.4). For at gøre det muligt for Kommissionen at gennemføre denne undersøgelse kræver den, at medlemsstaterne fremlægger dokumentation i form af en forudgående vurdering som beskrevet i afsnit 3.2.1. |
51. |
Kommissionen vil derefter vurdere den pågældende risikofinansieringsstøttes negative virkning på konkurrence og samhandelsvilkår. Mere specifikt kan støtte inden for risikofinansiering føre til fortrængning af private investorer, fordrejninger i forhold til finansielle formidlere, specifikke produktmarkedsforstyrrelser og udflytning. Kommissionen vil undersøge disse negative virkninger af støtten på konkurrencen og samhandelen og veje dem op imod støttens positive virkninger (jf. afsnit 3.2.5). Hvis de positive virkninger opvejer de negative virkninger, vil Kommissionen betragte støtten som forenelig. |
52. |
Endelig vil Kommissionen sikre, at støtten opfylder kravene om gennemsigtighed (jf. afsnit 3.2.6). |
3.2.1. Grundelementer i den forudgående vurdering, som medlemsstaten skal fremlægge for Kommissionen
53. |
Statsstøtte kan kun være berettiget, hvis den kan skabe en væsentlig udvikling, som markedet ikke selv kan skabe, f.eks. ved at afhjælpe et markedssvigt eller en anden relevant hindring for et risikofinansierings- eller investeringsudbud. |
54. |
Statsstøtte kan være nødvendig for at øge udbuddet af risikofinansiering i en situation, hvor markedet ikke af sig selv fører til et effektivt resultat eller ikke gør dette i tide. Kommissionen mener ikke, at der foreligger generelle markedssvigt med hensyn til adgang til finansiering for opstartsvirksomheder, SMV'er eller midcapselskaber, men kun svigt i forbindelse med visse grupper af opstartsvirksomheder og SMV'er samt nogle typer midcapselskaber, navnlig afhængigt af den relevante medlemsstats specifikke økonomiske baggrund og virksomhedens erhvervsområde (eksempelvis kan risiciene i nogle sektorer være overvurderet) |
55. |
I den generelle gruppefritagelsesforordnings afdeling 3 fastsættes betingelserne for, hvornår risikofinansieringsforanstaltninger antages at afhjælpe et markedssvigt ved hjælp af passende og forholdsmæssige tiltag, samtidig med at de har en tilskyndelsesvirkning og minimerer risikoen for konkurrencefordrejning. Foranstaltninger, der opfylder disse betingelser, skal ikke anmeldes og betragtes som forenelige med det indre marked. |
56. |
Risikofinansieringsforanstaltninger, der ikke opfylder betingelserne i den generelle gruppefritagelsesforordnings afdeling 3, skal anmeldes, så Kommissionen bl.a. kan vurdere, om der foreligger et markedssvigt eller en anden relevant hindring for tilvejebringelse af risikofinansiering. Medlemsstaterne skal derfor bevise, at der foreligger et specifikt markedssvigt eller en anden relevant hindring ud over den retlige formodning, som den generelle gruppefritagelsesforordning er baseret på. Desuden skal den foreslåede risikofinansieringsforanstaltning opfylde forenelighedskriterierne i disse retningslinjer. Med henblik herpå bør medlemsstaten fremlægge en tilbundsgående forudgående vurdering for Kommissionen eller, hvis det er relevant, flere vurderinger. |
57. |
Den tilbundsgående forudgående vurdering skal baseres på objektiv og ajourført dokumentation og bedste tilgængelige praksis og metode (såsom skrivebordsundersøgelser, interviews, onlineundersøgelser eller passende kvantitative metoder). Så vidt muligt skal dokumentationen derefter sættes i relief og anvendes på en gensidigt forstærkende måde til støtte for konklusionerne fra den forudgående vurdering. Den forudgående vurdering skal være mindre end tre år gammel på tidspunktet for anmeldelsen af risikofinansieringsforanstaltningen og bør fortrinsvis foretages af en uafhængig ekspert. Den forudgående vurdering bør også tage hensyn til erfaringerne fra lignende instrumenter og tidligere forhåndsvurderinger foretaget af medlemsstaten. Ved udarbejdelsen af den forudgående vurdering kan medlemsstaterne anvende den eksisterende dokumentation, i det omfang den er relevant, til at bevise markedssvigt på tidspunktet for vurderingen. Den forudgående vurdering bør fokusere på den specifikke type risikofinansiering (f.eks. egenkapital eller efterstillet gæld), for hvilken der foreslås en støtteforanstaltning. |
58. |
Den foreslåede risikofinansieringsforanstaltning bør være formålstjenlig i relation til at nå det tilsigtede mål med støtten. Den forudgående vurdering må derfor have fokus på eksisterende og om muligt forventede foranstaltninger, som er rettet mod det samme konstaterede markedssvigt eller den anden relevante hindring for tilvejebringelsen af risikofinansiering, under hensyntagen til effektiviteten og produktiviteten af andre politikredskaber. Medlemsstaten skal påvise, at det konstaterede markedssvigt eller den anden relevante hindring ikke i tilstrækkelig grad kan afhjælpes ved hjælp af andre politiske foranstaltninger, som ikke indebærer statsstøtte, eller ved hjælp af foranstaltninger, som falder ind under den generelle gruppefritagelsesforordnings anvendelsesområde. |
59. |
Statsstøtte skal være proportional i forhold til det markedssvigt eller den anden relevante hindring, den skal imødegå, for at nå de relevante politiske mål. Støtte til at øge udbuddet af risikofinansiering bør derfor begrænses til det minimum, der er strengt nødvendigt for at afhjælpe det konstaterede markedssvigt eller den anden relevante hindring, der er konstateret i den forudgående vurdering, uden at skabe uberettigede fordele. For risikofinansieringsinvesteringer, der overstiger det loft, der er fastsat pr. støtteberettiget virksomhed i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, skal støtteforanstaltningens proportionalitet dokumenteres nærmere i den forudgående vurdering, jf. disse retningslinjers punkt 64 og 65. |
60. |
Hvis risikofinansieringsforanstaltningen delvist finansieres af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond eller Samhørighedsfonden, kan medlemsstaten genanvende (dele af) den forudgående vurdering, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 37, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013 eller artikel 58, stk. 3, i forordning (EU) 2021/1060. Kommissionen vil derefter vurdere, om dokumentationen opfylder kravene i disse retningslinjer. Hvis risikofinansieringsforanstaltningen helt eller delvist anvendes til at støtte virksomheder, der for nylig af EIC (48) har fået tildelt kvalitetsmærket »Seal of Excellence«, til at investere sammen med EIC-fonden, til at foretage opfølgende investeringer i forbindelse med Accelerator-programmet (49) eller til virksomheder, der enten har deltaget i et CASSINI-tiltag (CASSINI-virksomhedsaccelerator- eller -matchmakingtiltag) og opfylder de i denne forbindelse fastsatte evalueringstærskler, har modtaget investeringer fra CASSINI-finansieringsfaciliteten for start- og vækstvirksomheder, er blevet tildelt en CASSINI-pris eller er blevet støttet gennem rumrelaterede projekter finansieret af Horisont Europa, som har resulteret i oprettelsen af en opstartsvirksomhed, vil Kommissionen acceptere, at dette kvalitetsmærke og anden dokumentation fra henholdsvis EIC's due diligence-procedure og de konkurrenceprægede udvælgelsesprocesser, der er indlejret i CASSINI-tiltag, anvendes i forbindelse med den forudgående vurdering. |
61. |
For risikofinansieringsforanstaltninger, der falder uden for den generelle gruppefritagelsesforordnings anvendelsesområde, skal den forudgående vurdering indeholde en beskrivelse af arten af markedssvigtet eller den anden relevante hindring samt en påvisning af eksistensen heraf, hvis mindst én af følgende kategorier er berørt af det pågældende markedssvigt eller den pågældende hindring:
|
62. |
Den forudgående vurdering bør identificere typen af virksomheder, som er berørt, navnlig med hensyn til alder eller udviklingsstadie, økonomisk sektor og geografisk aktivitetsområde, og det bør påvises, at sådanne virksomheder er berørt af et specifikt markedssvigt eller en anden relevant hindring. |
63. |
For risikofinansieringsforanstaltninger, der vedrører finansielle instrumenter med en deltagelse af uafhængige private investorer, som ligger under de procentsatser, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21 (jf. disse retningslinjers punkt 33, litra a)), bør den forudgående vurdering desuden indeholde en tilstrækkelig detaljeret vurdering af omfanget og strukturen af udbuddet af privat finansiering til støtteberettigede virksomheder af den pågældende type i det relevante geografiske område og en påvisning af, at det konstaterede markedssvigt eller den anden relevante hindring ikke kan afhjælpes med foranstaltninger, der opfylder alle den generelle gruppefritagelsesforordnings krav vedrørende privat deltagelse. |
64. |
Desuden bør den forudgående vurdering for risikofinansieringsinvesteringer, der beløbsmæssigt overstiger loftet pr. støtteberettiget virksomhed som fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21 (jf. disse retningslinjers punkt 32, litra e)), også indeholde en kvantificering af finansieringsbehovet (dvs. det aktuelle omfang af ikketilfredsstillet efterspørgsel efter finansiering fra støtteberettigede virksomheder) som følge af det konstaterede markedssvigt eller den anden relevante hindring. Vurderingen skal påvise, at finansieringsbehovet for de støtteberettigede virksomheder overstiger det loft, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordning. En sådan kvantificering bør baseres på bedste tilgængelige praksis og metode, der gør det muligt at anslå, i hvilket omfang der eksisterer ikketilfredsstillet efterspørgsel efter finansiering fra målvirksomhederne. |
65. |
I forbindelse med kvantificeringen af finansieringsbehovet skal både strukturelle og konjunkturmæssige (dvs. kriserelaterede) problemer, der medfører et omgang af privat finansiering under det optimale, analyseres. Den forudgående vurdering skal navnlig indeholde en omfattende analyse af udbudssiden gennem en vurdering af de finansieringskilder, som de støtteberettigede virksomheder har til rådighed, under hensyntagen til antallet af eksisterende finansielle formidlere, der opererer inden for det relevante geografiske område, uanset i hvilken medlemsstat formidleren er stiftet, om de er offentlige eller private samt omfanget af investeringer rettet mod det relevante markedssegment. Ved vurderingen af efterspørgselssiden bør der tages hensyn til antallet af potentielt støtteberettigede virksomheder og gennemsnitsværdien af den nødvendige finansiering. Nævnte analyse bør baseres på data, der dækker de fem år forud for anmeldelsen af risikofinansieringsforanstaltningen, og resultaterne bør om muligt sættes i relief ved at sammenligne alternative datakilder. |
66. |
For ordninger, der udelukkende er rettet mod opstartsvirksomheder og SMV'er inden første kommercielle salg, vil Kommissionen anvende kravene vedrørende den forudgående vurdering på en forholdsmæssig måde, navnlig med hensyn til den dokumentation, der anmodes om. |
3.2.2. Behov for statslig indgriben
67. |
Statsstøtte bør kun ydes i de situationer, hvor støtten kan føre til en væsentlig udvikling, som markedet ikke af sig selv kan skabe. For at vurdere, om statsstøtte er effektiv med hensyn til at nå det tilsigtede resultat, er det først nødvendigt at identificere det problem, der skal afhjælpes. Medlemsstaterne bør redegøre for, hvordan støtteforanstaltningen effektivt kan afbøde den konstaterede hindring og navnlig ethvert markedssvigt, som hindrer, at markedet af sig selv stiller tilstrækkelig risikofinansiering til rådighed. |
68. |
Risikofinansieringsforanstaltningen kan kun begrundes, hvis den er rettet mod det specifikke markedssvigt eller den anden relevante hindring, der er påvist i den forudgående vurdering. Kommissionen mener, at sådanne markedssvigt eller hindringer navnlig, men ikke udelukkende, kan forekomme for SMV'er, som befinder sig på et tidligt stade, og som trods udsigter til vækst ikke kan dokumentere deres kreditværdighed eller deres forretningsplaners potentiale over for investorer. Omfanget af sådanne markedssvigt eller hindringer, både med hensyn til de berørte virksomheder og deres kapitalkrav, kan variere afhængigt af, hvilken sektor de opererer i. Sektorer, der kan være særligt berørt af sådanne markedssvigt og hindringer, er højteknologiske, innovative grønne eller digitale teknologier. På grund af informationsasymmetri kan markedet finde det vanskeligt at vurdere risiko-/afkastprofilen for sådanne opstartsvirksomheder og SMV'er og deres evne til at generere risikojusterede afkast. De vanskeligheder, som disse SMV'er har med at formidle kvaliteten af deres projekter, og den risiko og svage kreditværdighed, som de i investorernes øjne er forbundet med, fører til høje transaktions- og formidlingsomkostninger og kan forværre investorernes risikoaversion. Små midcapselskaber og innovative midcapselskaber kan komme ud for tilsvarende vanskeligheder og derfor opleve samme markedssvigt eller hindringer. |
69. |
Risikofinansieringsforanstaltningen skal derfor udformes, så den afhjælper det specifikke markedssvigt eller den anden relevante hindring, der er konstateret i den forudgående vurdering, navnlig i relation til de støtteberettigede virksomheder på det udviklingsstade, i det geografiske område og, hvis det er relevant, i den økonomiske sektor, som den er målrettet mod. |
70. |
For at sikre, at de finansielle formidlere, som deltager i foranstaltningen, sigter mod at afhjælpe de konstaterede markedssvigt, skal der foretages en due diligence-undersøgelse, som kan bane vejen for en kommercielt sund investeringsstrategi, der fokuserer på det identificerede politiske mål, og som opfylder de fastlagte krav til støtteberettigelse og finansieringsbegrænsningerne. Medlemsstaterne skal navnlig udvælge finansielle formidlere, som kan fremlægge dokumentation for, at deres investeringsstrategi er kommercielt sund og omfatter en relevant politik for risikodiversificering, som har til formål at opnå økonomisk levedygtighed og et effektivt investeringsniveau med hensyn til omfang og territorialt anvendelsesområde. |
3.2.2.1.
71. |
For så vidt angår støtte til adgang til finansiering er anvendelsesområdet for den generelle gruppefritagelsesforordning begrænset til SMV'er. Visse virksomheder, der ikke er omfattet af definitionen af SMV, hvad angår antal beskæftigede eller finansielle tærskler eller begge dele kan imidlertid stå over for lignende finansieringsbegrænsninger. |
a) Små midcapselskaber
72. |
En udvidelse af feltet af støtteberettigede virksomheder under en risikofinansieringsforanstaltning til foruden SMV'er at omfatte små midcapselskaber kan være berettiget, da det giver private investorer et incitament til at investere i en mere diversificeret portefølje med større mulighed for deltagelse og afvikling. Når små midcapselskaber medtages i porteføljen, kan det mindske risikoen på porteføljeniveau og dermed øge afkastet af investeringerne. Det kan derfor være en særlig effektiv måde, hvorpå der kan tiltrækkes institutionelle investorer til de mere risikobetonede virksomheder, som befinder sig på et indledende stade. |
73. |
Af disse grunde, og forudsat at den forudgående vurdering indeholder tilstrækkeligt økonomisk belæg herfor, kan det være berettiget at støtte små midcapselskaber. I sin vurdering vil Kommissionen tage hensyn til arbejdskraft- og kapitalintensiteten i målvirksomhederne samt andre kriterier, der afspejler specifikke finansieringsbegrænsninger, der påvirker små midcapselskaber (f.eks. tilstrækkelig sikkerhed for et stort lån eller behovet for betydelig ekstern kapital til udvikling og udbredelse). |
b) Innovative midcapselskaber
74. |
Midcapselskaber kan under visse omstændigheder også opleve finansieringsbegrænsninger, som kan sammenlignes med SMV'ernes. Det kan eksempelvis være tilfældet for midcapselskaber, der foretager FoU- og innovationsaktiviteter sammen med initialinvesteringen i produktionsfaciliteter, herunder markedsintroduktion, men hvis hidtidige resultater ikke giver potentielle investorer et relevant indtryk af de fremtidige markedsudsigter for resultaterne af sådanne aktiviteter, da disse markeder er under udvikling eller indeholder et element af avanceret teknologi, hvis risiko er vanskelig at vurdere (f.eks. luft- og rumfart samt forsvar). I sådanne tilfælde kan innovative midcapselskaber have behov for statsstøtte til risikofinansiering for at øge deres produktionskapacitet til et bæredygtigt niveau, hvor de er i stand til selv at tiltrække privat finansiering. Desuden gælder bemærkningen i afsnit 3.2.2.1, litra a), også for innovative midcapselskaber: at inkludere dem i en investeringsportefølje kan være en effektiv måde, hvorpå en finansiel formidler kan tilbyde mere diversificerede investeringsmuligheder, der appellerer til en bredere vifte af potentielle investorer. |
c) SMV'er, der modtager den første risikofinansieringsinvestering efter at have været aktive på et hvilket som helst marked i en periode, der er længere end den støtteberettigelsesperiode, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordning
75. |
Visse typer virksomheder kan anses for stadig at være i udvidelses-/vækstfasen, hvis de selv efter at have eksisteret i forholdsvis lang tid ikke i tilstrækkelig grad har bevist deres potentiale i forhold til at generere et afkast eller ikke kan dokumentere tilstrækkeligt robuste resultater og stille sikkerhed. Dette kan være tilfældet i højrisikosektorer såsom bioteknologi, luft- og rumfart, forsvar, kultur og kreative industrier og muligvis mere generelt for innovative SMV'er, herunder sådanne, som har fokus på grønne eller digitale teknologier, eller som beskæftiger sig med social innovation (50). Endvidere har de virksomheder, som har tilstrækkelig intern egenkapital til at finansiere deres indledende aktiviteter, muligvis først behov for ekstern finansiering på et senere tidspunkt, f.eks. med henblik på at øge deres kapacitet fra en mindre til en større virksomhed. Dette kan kræve et større investeringsbeløb, end de kan dække med deres egne ressourcer. |
76. |
Det kan derfor være muligt at tillade foranstaltninger, hvorved initialinvesteringen gennemføres efter den støtteberettigelsesperiode, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21. Under sådanne omstændigheder kan Kommissionen stille krav om, at foranstaltningen tydeligt definerer de støtteberettigede virksomhedskategorier på grundlag af den dokumentation, der i den forudgående vurdering blev fremlagt vedrørende et specifikt markedssvigt, der berører disse virksomheder. |
d) Opstartsvirksomheder og SMV'er, der kræver en større risikofinansieringsinvestering end det loft, som er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordning
77. |
Den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21 fastsætter et maksimalt samlet risikofinansieringsbeløb pr. støtteberettiget virksomhed, inklusive opfølgende investeringer. I visse industrier, hvor forsknings- og investeringsomkostningerne i den første fase er relativt høje, f.eks. inden for luft- og rumfart, forsvar, biovidenskab, grøn teknologi eller energi, er det imidlertid ikke sikkert, at det omhandlede beløb er tilstrækkeligt til at gennemføre alle de nødvendige investeringsrunder og lede opstartsvirksomheden eller SMV'en i retning af bæredygtig vækst. Det kan derfor på visse betingelser være berettiget at tillade et højere samlet investeringsbeløb til støtteberettigede virksomheder. |
78. |
Mere specifikt kan risikofinansieringsforanstaltninger yde støtte over det samlede maksimumbeløb, der er omhandlet i den generelle gruppefritagelsesforordning, forudsat at det påtænkte finansieringsbeløb afspejler størrelsen og arten af det udækkede finansieringsbehov, som blev konstateret og kvantificeret i den forudgående vurdering med hensyn til målsektorerne eller -områderne. Kommissionen vil i sådanne tilfælde tage hensyn til kapitalintensive målsektorer og/eller højere investeringsudgifter i visse geografiske områder. |
e) Alternative handelsplatforme, der ikke opfylder betingelserne i den generelle gruppefritagelsesforordning
79. |
Kommissionen anerkender, at alternative handelsplatforme er en vigtig del af SMV'ernes finansieringsmarked, idet de både tiltrækker frisk kapital til SMV'erne og gør det lettere for tidligere investorer at afvikle deres investering (51). I den generelle gruppefritagelsesforordning anerkendes betydningen af disse platforme, idet deres aktiviteter fremmes, enten gennem skatteincitamenter rettet mod fysiske personer, som investerer i virksomheder, der er noteret på nævnte platforme, eller ved at åbne mulighed for opstartsstøtte til platformoperatøren på den betingelse, at platformoperatøren er en lille virksomhed, og op til visse tærskler. |
80. |
Disse alternative platforme drives imidlertid ikke nødvendigvis af små virksomheder, når de etableres. Ligeledes er det tilladte maksimumbeløb til opstartsstøtte i henhold til den generelle gruppefritagelsesforordning muligvis ikke tilstrækkeligt til at støtte etableringen af platformen. Endvidere kan det for at tiltrække tilstrækkelige ressourcer til etablering og udrulning af nye platforme være nødvendigt at give erhvervsinvestorer skatteincitamenter. Endelig er det muligt, at platformen ikke kun omfatter SMV'er, men også virksomheder, der overskrider tærsklerne i definitionen af SMV'er. |
81. |
Det kan derfor under visse omstændigheder være berettiget at give mulighed for skatteincitamenter til erhvervsinvestorer, at støtte platforme, som ikke er små virksomheder, at give mulighed for etablering af alternative handelsplatforme, hvor investeringsbeløbet overstiger tærsklerne for opstartsstøtte i den generelle gruppefritagelsesforordning, eller at give mulighed for støtte til alternative handelsplatforme, hvor størstedelen af de finansielle instrumenter, der optages til handel, udstedes af SMV'er. I sådanne tilfælde skal det i den forudgående vurdering påvises, at der eksisterer et specifikt markedssvigt eller en anden relevant hindring, der påvirker sådanne platforme på det relevante geografiske marked. |
3.2.2.2.
a) Finansielle instrumenter med deltagelse af uafhængige private investorer, som ligger under procentsatserne i den generelle gruppefritagelsesforordning
82. |
Markedssvigt eller andre relevante hindringer, der påvirker virksomheder i bestemte regioner eller medlemsstater, kan være mere udtalte som følge af den relative underudvikling af markedet for SMV-finansiering i sådanne områder sammenlignet med andre regioner i samme medlemsstat, andre medlemsstater eller globalt. Dette kan navnlig være tilfældet i medlemsstater, hvor der ikke findes veletablerede formelle venturekapitalinvestorer, private equity-fonde eller business angels. I tilfælde af foranstaltninger, der har til formål at overvinde sådanne strukturelle hindringer, kan Kommissionen acceptere, at uafhængige private investorer deltager under de procentsatser, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, forudsat at betingelsen i disse retningslinjers punkt 25 er opfyldt. |
83. |
Desuden kan Kommissionen også acceptere risikofinansieringsforanstaltninger med deltagelse af uafhængige private investorer, der ligger under de procentsatser, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, i tilfælde af et mere udtalt markedssvigt eller en anden relevant hindring som påvist af medlemsstaten, navnlig hvis sådanne foranstaltninger specifikt er rettet mod SMV'er inden deres første kommercielle salg eller på proof of concept-stadiet, forudsat at en betydelig del af risiciene ved investeringen reelt bæres af de deltagende private investorer. |
b) Finansielle instrumenter udformet med parametre, som ligger over tærsklerne i den generelle gruppefritagelsesforordning
84. |
Fordelene i den generelle gruppefritagelsesforordning er forbeholdt foranstaltninger, hvor den asymmetriske tabsdeling mellem offentlige og private investorer er udformet således, at den offentlige investors »first loss«-tab begrænses. Tilsvarende fastsættes der i gruppefritagelsen grænser for garantien og den offentlige investors samlede tab. |
85. |
Under visse omstændigheder kan offentlig finansiering med en mere risikobetonet finansieringsposition dog give private investorer eller långivere mulighed for at yde yderligere finansiering. Ved vurderingen af foranstaltninger med finansielle parametre, der overstiger tærsklerne i den generelle gruppefritagelsesforordning, tager Kommissionen højde for en række faktorer, jf. disse retningslinjers afsnit 3.2.3.2. |
c) Finansielle instrumenter, bortset fra garantier, hvor hovedvægten ved udvælgelse af investorer, finansielle formidlere og deres forvaltere lægges på downside-beskyttelse frem for asymmetrisk profitdeling
86. |
I overensstemmelse med den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21 skal finansielle formidlere, investorer og fondsforvaltere vælges gennem en åben, gennemsigtig og ikkediskriminatorisk procedure med tydelig angivelse af foranstaltningens politiske mål samt typen af finansielle parametre, der er udformet til at nå disse mål. Dette betyder, at de finansielle formidlere og deres forvaltere skal vælges via en procedure, der stemmer overens med direktiv 2014/24/EU. Hvis nævnte direktiv ikke gælder, skal det i udvælgelsen sikres, at der foretages det bredest mulige valg blandt kvalificerede finansielle formidlere eller fondsforvaltere. En sådan procedure skal navnlig sikre, at de relevante medlemsstater kan sammenligne de vilkår og betingelser, som de finansielle formidlere eller fondsforvalterne og potentielle private investorer har forhandlet, for at sikre, at risikofinansieringsforanstaltningen tiltrækker private investorer med mindst mulig statsstøtte eller mindst mulig afvigelse fra pari passu-betingelser i lyset af en realistisk investeringsstrategi. |
87. |
I henhold til den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21 skal de relevante udvælgelseskriterier for forvaltere omfatte et krav om, at »profitdeling har forrang frem for beskyttelse mod tab« for instrumenter, bortset fra garantier, for at begrænse tendenser til, at en forvalter tager en alt for stor risiko ved valget af de virksomheder, der investeres i. Hensigten hermed er at sikre, at uanset hvilken form for finansielt instrument, der ligger til grund for foranstaltningen, skal fortrinsbehandlingen af private investorer eller långivere vægtes i forhold til den offentlige interesse, som består i at sikre den revolverende karakter af den lovede offentlige finansiering og foranstaltningens langsigtede finansielle bæredygtighed. |
88. |
Under visse omstændigheder kan det imidlertid være nødvendigt at give downside-beskyttelse forrang, nemlig hvis foranstaltningen er rettet mod opstartsvirksomheder eller visse sektorer, hvor SMV'er typisk har en høj misligholdelsesrate. Dette kan være tilfældet for foranstaltninger, der er rettet mod sektorer, der står over for betydelige teknologiske forhindringer, eller sektorer, hvor virksomhederne i høj grad er afhængige af enkelte projekter, der kræver store forudgående investeringer og indebærer en høj risiko, f.eks. inden for økosystemet for luftfart, rumfart og forsvar samt de kulturelle og kreative industrier. Det kan også være berettiget at foretrække mekanismer til downside-beskyttelse i foranstaltninger, der iværksættes via funds of funds, og som sigter mod at tiltrække investorer på et sådant plan, eller i foranstaltninger, der er rettet mod SMV'er inden deres første kommercielle salg eller på proof of concept-stadiet. |
d) Skatteincitamenter til erhvervsinvestorer, herunder finansielle formidlere eller deres forvaltere som medinvestorer
89. |
Den generelle gruppefritagelsesforordning omfatter skatteincitamenter til uafhængige private investorer, der er fysiske personer som defineret samme forordnings artikel 2, som direkte eller indirekte yder risikofinansiering til støtteberettigede opstartsvirksomheder og SMV'er, men medlemsstaterne vil måske finde det hensigtsmæssigt at indføre foranstaltninger med tilsvarende incitamenter for uafhængige private investorer, som er erhvervsinvestorer. Forskellen ligger i, at erhvervsinvestorer er virksomheder i den i traktatens artikel 107 anvendte betydning. Foranstaltningen skal derfor underlægges begrænsninger (som beskrevet i afsnit 3.2.3.3 og 3.2.4.2) for at sikre, at støtten på erhvervsinvestorniveau fortsat er proportional og har en reel tilskyndelsesvirkning. |
90. |
Finansielle formidlere og deres forvaltere kan kun modtage skatteincitamenter, hvis de optræder som medinvestorer eller medlångivere. Der kan ikke gives skatteincitamenter med hensyn til de tjenester, den finansielle formidler eller dennes forvaltere yder i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltningen. |
3.2.3. Støtteforanstaltningens egnethed
91. |
Den foreslåede støtteforanstaltning skal være et politikinstrument, der er formålstjenligt i relation til at nå det tilsigtede mål med støtten, dvs. de samme resultater må ikke kunne nås med et bedre egnet og mindre fordrejende politik- eller støtteinstrument. |
3.2.3.1.
92. |
For at kunne imødegå det konstaterede markedssvigt eller den anden relevante hindring og bidrage til at nå foranstaltningens politiske mål skal den foreslåede risikofinansieringsforanstaltning være et hensigtsmæssigt instrument. Valget af den specifikke form for risikofinansieringsforanstaltning skal begrundes behørigt på grundlag af den dokumentation, som medlemsstaten har fremlagt i den forudgående vurdering. |
93. |
Indledningsvis vil Kommissionen undersøge, om og i hvilket omfang risikofinansieringsforanstaltningen kan betragtes som et formålstjenligt instrument sammenlignet med andre politikinstrumenter, som sigter mod at tilskynde til at yde risikofinansiering til støtteberettigede virksomheder. Statsstøtte er ikke det eneste politikinstrument, som medlemsstaterne har til rådighed for at gøre det lettere at yde risikofinansiering til støtteberettigede virksomheder. Medlemsstaterne kan benytte andre supplerende politiske værktøjer på såvel udbuds- som efterspørgselssiden som f.eks. regulering rettet mod at sikre velfungerende finansielle markeder, foranstaltninger til forbedring af erhvervsmiljøet, investorrådgivning eller offentlige investeringer, som opfylder den markedsøkonomiske aktørtest. |
94. |
Dernæst vil Kommissionen undersøge, om den foreslåede foranstaltning er mere formålstjenlig end alternative statsstøtteinstrumenter, der imødegår det samme markedssvigt eller den anden relevante hindring. I den henseende anses finansielle instrumenter generelt for ikke at fordreje konkurrencen lige så meget som direkte tilskud og udgør derfor et mere hensigtsmæssigt instrument. Statsstøtte til fremme af risikofinansiering kan imidlertid ydes under forskellige former, som f.eks. selektive skatteinstrumenter eller subkommercielle finansielle instrumenter, herunder en række egenkapital-, gælds- og garantiinstrumenter med forskellige risiko-/afkastprofiler, samt forskellige implementeringsmåder og finansieringsstrukturer, hvis formålstjenlighed afhænger af arten af målvirksomhederne og det udækkede finansieringsbehov. Kommissionen vil derfor vurdere, om udformningen af foranstaltningen sikrer en effektiv finansieringsstruktur under hensyntagen til fondens investeringsstrategi for at sikre en bæredygtig drift. |
95. |
I den forbindelse vil Kommissionen se positivt på foranstaltninger, der omfatter tilstrækkeligt store fonde med hensyn til porteføljestørrelse, geografisk dækning, navnlig om de opererer i flere medlemsstater, samt porteføljens diversificering, eftersom sådanne fonde kan være mere effektive og derfor mere attraktive for private investorer sammenlignet med mindre fonde. Visse fund of funds-strukturer kan opfylde disse betingelser, forudsat at de overordnede forvaltningsomkostninger som følge af de forskellige formidlingsniveauer opvejes af betydelige effektivitetsfordele. |
3.2.3.2.
96. |
For at vurdere formålstjenligheden af finansieringsinstrumenter, som er udformet med parametre, der falder uden for den generelle gruppefritagelsesforordnings anvendelsesområde, vil Kommissionen tage betingelserne i disse retningslinjers punkt 97-121 i betragtning. |
97. |
For det første skal foranstaltningen mobilisere yderligere finansiering fra markedsdeltagere. En minimumprocentsats for uafhængige private investeringer, der ligger under de procentsatser, som er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, kan kun retfærdiggøres af et mere udtalt markedssvigt eller en anden relevant hindring, som er konstateret i den forudgående vurdering (jf. afsnit 3.2.1). I den forbindelse bør den forudgående vurdering desuden indeholde en tilstrækkelig detaljeret vurdering af omfanget og strukturen af udbuddet af privat finansiering til støtteberettigede virksomheder af den pågældende type i det relevante geografiske område (jf. punkt 63). Endvidere skal det påvises, at foranstaltningen tiltrækker yderligere private midler, som ellers ikke var blevet ydet, eller som var blevet ydet i andre former eller beløb eller på andre betingelser. |
98. |
I tilfælde af risikofinansieringsforanstaltninger, som er rettet specifikt mod opstartsvirksomheder og SMV'er, som ikke har været aktive på et marked (52), kan Kommissionen acceptere, at niveauet for uafhængig privat deltagelse er lavere end de krævede procentsatser. Alternativt kan Kommissionen for sådanne investeringsmål acceptere, at den private deltagelse er af ikkeuafhængig karakter, f.eks. hvor ejeren af den støtteberettigede virksomhed sørger for privat deltagelse. I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen også acceptere et lavere niveau for privat deltagelse end niveauet i den generelle gruppefritagelsesforordning med hensyn til støtteberettigede virksomheder, som har været aktive på markedet i en periode højst svarende til den støtteberettigelsesperiode, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, i lyset af den økonomiske dokumentation for det relevante markedssvigt eller den anden relevante hindring, der blev fremlagt i den forudgående vurdering. |
99. |
En risikofinansieringsforanstaltning, som er rettet mod støtteberettigede virksomheder, som på tidspunktet for den første risikofinansieringsinvestering har været aktive på et hvilket som helst marked i en periode, der er længere end den støtteberettigelsesperiode, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, skal indeholde tilstrækkelige begrænsninger med hensyn til tidsfrister eller andre objektive kriterier af kvalitativ art vedrørende målvirksomhedernes udviklingsstade. For sådanne investeringsmål vil Kommissionen normalt kræve en minimumssats for privat deltagelse på 60 %. |
100. |
For det andet vil Kommissionen sammen med det foreslåede omfang af privat deltagelse også tage hensyn til fordelingen af risiko og afkast mellem offentlige og private investorer. I den henseende vil Kommissionen se positivt på foranstaltninger, hvorved tabene deles pari passu mellem investorerne, og om private investorer kun modtager upside-incitamenter. Kommissionen vil tage behørigt hensyn til, at tabsdeling på non-pari passu-basis dog kan være påkrævet i betragtning af mere alvorlige markedssvigt. Jo tættere risiko- og afkastdelingen er på den reelle handelspraksis, jo større sandsynlighed er der for, at Kommissionen vil acceptere et lavere omfang af privat deltagelse. |
101. |
For det tredje vil Kommissionen overveje, hvilket niveau i finansieringsstrukturen foranstaltningen sigter mod for at tiltrække privat investering. For funds of funds kan evnen til at tiltrække privat finansiering afhænge af mere omfattende brug af downside-beskyttelse. Omvendt kan for stor afhængighed af sådanne ordninger fordreje udvælgelsen af støtteberettigede virksomheder og medføre ineffektive resultater, hvor private investorer griber ind over for investeringen i virksomheden og i de enkelte transaktioner. |
102. |
Ved vurderingen af, om foranstaltningens specifikke udformning er formålstjenlig, kan Kommissionen tage hensyn til betydningen af den resterende risiko, som private investorer påtager sig i forbindelse med den offentlige investors forventede og uventede tab, samt fordelingen af de forventede afkast mellem den offentlige investor og private investorer. Der kan således accepteres en anden risiko- og afkastprofil, hvis den maksimerer omfanget af den private investering uden at underminere investeringsbeslutningernes egentlige profitdrevne karakter. |
103. |
For det fjerde skal incitamenternes nærmere karakter fastlægges gennem en åben, gennemsigtig og ikkediskriminatorisk procedure for udvælgelse af finansielle formidlere samt fondsforvaltere eller investorer. Af samme grund bør forvaltere af fund of funds som led i deres investeringsmandat retligt skulle forpligte sig til at fastlægge privilegerede betingelser, som kunne finde anvendelse på underfondsniveau, i en konkurrencepræget udvælgelse af støtteberettigede finansielle formidlere, fondsforvaltere eller investorer. |
104. |
Der kan stilles krav om, at medlemsstaterne for at bevise, at de særlige finansielle betingelser, som ligger til grund for foranstaltningens udformning, er nødvendige, skal fremlægge dokumentation for, at alle deltagere i udvælgelsen af private investorer søgte betingelser, som ikke var omfattet af den generelle gruppefritagelsesforordning, eller at udbuddet var resultatløst. |
105. |
For det femte kan den finansielle formidler eller fondsforvalteren investere sammen med medlemsstaterne, så længe vilkårene og betingelserne for sådanne medinvesteringer ikke medfører potentielle interessekonflikter. Den finansielle formidler skal tage mindst 10 % af first loss piece. Sådanne medinvesteringer kan bidrage til at sikre, at investeringsbeslutningerne stemmer overens med de relevante politiske mål. Forvalterens evne til at yde investeringer med egne ressourcer kan være et af udvælgelseskriterierne. |
106. |
For det sjette skal risikofinansieringsforanstaltninger, der gør brug af gældsinstrumenter, omfatte en mekanisme, der sikrer, at den finansielle formidler videregiver alle de fordele, denne får af staten, til de endelige støttemodtagere, f.eks. i form af lavere rentesatser, mindre sikkerhedskrav eller en kombination af de to. Den finansielle formidler kan også videregive fordelen ved at investere i virksomheder, der er potentielt levedygtige i henhold til den finansielle formidlers interne ratingkriterier, men ville være i en risikoklasse, som formidleren ikke ville investere i uden risikofinansieringsforanstaltningen. Videregivelsesmekanismen skal omfatte passende overvågningsordninger samt en clawbackmekanisme (53) eller en tilsvarende aftaleretlig mekanisme. |
107. |
For at sikre, at de finansielle formidlere, der er involveret i risikofinansieringsforanstaltningen, opfylder de relevante mål, skal den finansielle formidlers investeringsstrategi sluttelig bringes i overensstemmelse med foranstaltningens mål. Som led i udvælgelsesprocessen skal de finansielle formidlere dokumentere, hvordan deres foreslåede investeringsstrategi kan bidrage til at nå målene. Medlemsstaterne skal endvidere sikre, at formidlernes investeringsstrategi til enhver tid stemmer overens med de aftalte mål, f.eks. via passende overvågnings- og rapporteringsmekanismer og deltagelse af repræsentanter for de offentlige investorer i de finansielle formidleres repræsentationsorganer såsom bestyrelser eller rådgivende organer. En relevant forvaltningsstruktur skal sikre, at væsentlige ændringer i investeringsstrategien kræver forudgående samtykke fra medlemsstaten. For at undgå tvivl må medlemsstaterne ikke deltage direkte i individuelle beslutninger om investeringer og salg. |
108. |
Medlemsstaterne kan anvende en række finansielle instrumenter som led i risikofinansieringsforanstaltningen, f.eks. egenkapital- og kvasiegenkapitalinvesteringsinstrumenter, låneinstrumenter eller garantier på non-pari passu-basis. I punkt 109-121 anføres de elementer, som Kommissionen tager hensyn til i sin vurdering af disse specifikke finansielle instrumenter. |
a) Investering i egenkapital
109. |
Egenkapitalinvesteringsinstrumenter kan tage form af investeringer i egenkapital eller kvasiegenkapital i en virksomhed, hvor investoren køber (en andel af) ejerskabet i virksomheden (54). |
110. |
Egenkapitalinstrumenter kan have forskellige asymmetriske træk, som betyder, at investorerne behandles forskelligt, eftersom nogle investorer kan deltage i større udstrækning i risiciene og afkastet end andre. For at begrænse private investorers risici kan foranstaltningen indeholde såkaldt upside-beskyttelse (den offentlige investor giver afkald på en del af afkastet) eller beskyttelse mod en del af tabet (begrænsning af tabet for den private investor) eller en kombination af de to. |
111. |
Kommissionen mener, at upside-incitamenter skaber en bedre overensstemmelse mellem offentlige og private investorers interesser. Omvendt kan downside-beskyttelse, hvor den offentlige investor eksponeres mod risikoen for dårlige resultater, føre til divergerende interesser og dårlige valg fra finansielle formidleres eller investorers side. |
112. |
Kommissionen mener, at egenkapitalinstrumenter med afkastloft (55), call-optioner (56) og asymmetrisk fordeling mellem likviditetstilførsel og afkast (57) er gode incitamenter, navnlig i situationer kendetegnet af mindre alvorlige markedssvigt. |
113. |
Egenkapitalinstrumenter med non-pari passu-tabsdeling, der rækker ud over tærsklerne i den generelle gruppefritagelsesforordning, er muligvis kun berettiget for foranstaltninger, der er rettet mod alvorlige markedssvigt, f.eks. i højteknologiske sektorer, eller andre relevante hindringer, som er konstateret i den forudgående vurdering, eksempelvis foranstaltninger, der primært er rettet mod opstartsvirksomheder og SMV'er inden deres første kommercielle salg eller på proof of concept-stadiet. For at forhindre omfattende downside-risikobeskyttelse skal der være et loft over den offentlige investors eksponering mod first loss piece. |
b) Finansierede gældsinstrumenter: lån
114. |
En risikofinansieringsforanstaltning kan omfatte lån til enten de finansielle formidlere eller de endelige støttemodtagere. |
115. |
Der findes forskellige former for finansierede gældsinstrumenter, herunder efterstillede lån og lån med porteføljerisikodeling. Der kan ydes efterstillede lån til finansielle formidlere for at styrke deres kapitalstruktur med henblik på at yde yderligere finansiering til støtteberettigede virksomheder. Lån med porteføljerisikodeling har til formål at tilvejebringe lån til finansielle formidlere, som påtager sig at medfinansiere en portefølje af nye lån eller leasingkontrakter til støtteberettigede virksomheder op til en bestemt medfinansieringssats kombineret med kreditrisikodeling på porteføljen for de enkelte lån (eller leasingkontrakter). I begge tilfælde fungerer den finansielle formidler som medinvestor i den støtteberettigede virksomhed, men får privilegeret behandling sammenlignet med den offentlige investor eller långiver, eftersom instrumentet mindsker formidlerens egen eksponering mod kreditrisici i forbindelse med den underliggende låneportefølje. |
116. |
Generelt gælder det, at såfremt den risikobegrænsning, der er indbygget i instrumentet, medfører, at den offentlige investor eller långiver med hensyn til den underliggende låneportefølje påtager sig en first loss-position, der overstiger det loft, som er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordning, kan foranstaltningen kun være berettiget i tilfælde af foranstaltninger, der udelukkende er rettet mod opstartsvirksomheder og SMV'er inden deres første kommercielle salg eller på proof of concept-stadiet, eller et alvorligt markedssvigt eller en anden relevant hindring, som tydeligt skal konstateres i den forudgående vurdering. Kommissionen vil være positivt stemt over for foranstaltninger, der indebærer et udtrykkeligt loft over den offentlige investors »first loss«-tab, navnlig hvis loftet ikke overstiger 35 %. |
117. |
Låneinstrumenter med porteføljerisikodeling bør sikre en betydelig medinvestering fra den udvalgte finansielle formidler. Dette antages at være tilfældet, hvis denne medfinansieringssats udgør mindst 30 % af værdien af den underliggende låneportefølje. |
c) Ikkefinansierede gældsinstrumenter: garantier
118. |
En risikofinansieringsforanstaltning kan dække garantier eller regarantier til de finansielle formidlere eller garantier til de endelige støttemodtagere eller en kombination af de to. De støtteberettigede transaktioner, som er omfattet af garantien, skal være nye støtteberettigede risikofinansieringslånetransaktioner, herunder leasinginstrumenter samt kvasiegenkapitalinvesteringsinstrumenter, men ikke egenkapitalinstrumenter. |
119. |
Garantier bør stilles på porteføljebasis. Finansielle formidlere kan vælge de transaktioner, de ønsker at medtage i porteføljen, som er omfattet af garantien, så længe disse transaktioner opfylder kriterierne for støtteberettigelse som defineret af risikofinansieringsforanstaltningen. Garantier skal stilles til en sats, der sikrer en passende risiko- og afkastdeling med de finansielle formidlere. Navnlig kan garantien i behørigt begrundede tilfælde og med forbehold af resultaterne af den forudgående vurdering være højere end tærsklen i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, men må højst være 90 %. Dette kan være tilfældet for garantier for lån eller investeringer i kvasiegenkapital i opstartsvirksomheder eller i SMV'er inden deres første kommercielle salg eller på proof of concept-stadiet. |
120. |
I tilfælde af garantier med et loft bør garantiprocenten i princippet kun dække de forventede tab. Hvis garantiprocenten også dækker uventede tab, bør der beregnes en pris for dette tab, der afspejler den yderligere risikodækning. Garantiprocenten bør ikke overstige 35 %. Der kan i behørigt begrundede tilfælde stilles garantier uden et loft (garantier med en garantiprocent, men ingen maksimalprocent), og prisen herfor skal afspejle den yderligere risikodækning, som ydes af garantien. |
121. |
Garantiens varighed bør være tidsbegrænset, normalt højst ti år, uden at dette påvirker løbetiden for individuelle gældsinstrumenter, som er omfattet af garantien, og som kan være længere. Garantien skal reduceres, hvis den finansielle formidler ikke investerer et vist minimumsbeløb i porteføljen i en bestemt periode. Der skal kræves garantiprovision for ikkeanvendte beløb. Der kan anvendes ordninger som garantiprovisioner, udløsende hændelser eller milepæle for at tilskynde formidlerne til at opnå de aftalte mængder. |
3.2.3.3.
122. |
Som påpeget i afsnit 3.2.2.2, litra d), finder den generelle gruppefritagelsesforordnings afdeling 3 kun anvendelse på skatteincitamenter, der er rettet mod investorer, som er fysiske personer. Foranstaltninger, der omfatter skatteincitamenter, som skal tilskynde erhvervsinvestorer til at yde finansiering til støtteberettigede virksomheder, enten direkte eller indirekte gennem køb af aktier i en særlig fond eller andre typer investeringsorganer, der investerer i sådanne virksomheder, skal derfor anmeldes til Kommissionen. |
123. |
Generelt gælder, at når medlemsstaterne vil indføre skattemæssige støtteforanstaltninger, skal de være begrundet i et markedssvigt eller en anden relevant hindring, som er konstateret i den forudgående vurdering, og instrumentet skal derfor være rettet mod en veldefineret kategori af støtteberettigede virksomheder. |
124. |
Skatteincitamenter til erhvervsinvestorer kan have form af indkomstskattelettelser og/eller lettelser af kapitalvindings- og udbytteskat, herunder skattekredit og -udsættelse. I praksis har Kommissionen generelt betragtet indkomstskattelettelser, som indeholder bestemte grænser med hensyn til den procentdel af det investerede beløb, som investoren kan opnå skattelettelse for, samt det beløb, som investoren kan fradrage, som hensigtsmæssige. Endvidere kan kapitalvindingsskatten ved salg af aktier udskydes, hvis der geninvesteres i støtteberettigede investeringer inden for en bestemt periode, mens tab fra salget af sådanne aktier kan fratrækkes overskuddet af andre aktier, som er underlagt samme skat. |
125. |
Generelt anser Kommissionen skatteincitamenter for erhvervsinvestorer for hensigtsmæssige, hvis medlemsstaten kan påvise, at valget af de støtteberettigede virksomheder er baseret på velstrukturerede investeringskrav, som er offentliggjort på behørig vis, og med kriterier for de støtteberettigede virksomheder, som er genstand for et markedssvigt eller en anden relevant hindring. |
126. |
Med forbehold af muligheden for at forlænge en foranstaltning skal skatteordningerne have en varighed på højst ti år. Hvis medlemsstaten foreslår at forlænge en foranstaltning til en samlet varighed på over ti år (eventuelle tidligere ordninger medregnet), skal den foretage en ny forudgående vurdering sammen med en evaluering af ordningens effektivitet i hele gennemførelsesperioden. |
127. |
Kommissionen vil i sin analyse tage hensyn til de særlige karakteristika ved det relevante nationale skattesystem og de skatteincitamenter, der allerede findes i medlemsstaten, samt samspillet mellem disse incitamenter. |
128. |
Den skattemæssige fordel skal være åben for alle investorer, der opfylder de gældende kriterier, uden forskelsbehandling med hensyn til etableringssted. Medlemsstaterne bør derfor sikre tilstrækkelig information af offentligheden om foranstaltningens anvendelsesområde og tekniske parametre. Denne information bør omfatte de relevante lofter og grænser for den maksimale fordel, den enkelte investor kan opnå ved foranstaltningen, samt det beløb, som maksimalt kan investeres i de enkelte støtteberettigede virksomheder. |
3.2.3.4.
129. |
Hvad angår støtteforanstaltninger, der støtter alternative handelsplatforme ud over de grænser, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordning, skal operatøren af platformen fremlægge en forretningsplan, der viser, at den støttede platform kan finansiere sig selv inden for ti år. Endvidere skal anmeldelsen indeholde troværdige kontrafaktiske scenarier, hvor der foretages en sammenligning af de situationer, som de handlede virksomheder ville kunne opleve, hvis platformen ikke fandtes, med hensyn til adgang til den nødvendige finansiering. |
130. |
Kommission vil være positivt stemt over for alternative handelsplatforme, som er oprettet af og er aktive i flere medlemsstater og har aktiviteter på tværs af flere medlemsstater, fordi de kan være særligt effektive og attraktive for private investorer, særlig for institutionelle investorer. |
131. |
For eksisterende platforme skal platformens foreslåede forretningsstrategi vise, at den pågældende platform som følge af den vedvarende mangel på noteringer og dermed manglende likviditet bør støttes på kort sigt, selv om den på langt sigt er levedygtig. Kommissionen vil se positivt på støtte til oprettelse af en alternativ handelsplatform i medlemsstater, hvor der ikke findes sådanne platforme. Hvis den alternative handelsplatform, der skal støttes, er en underplatform til eller et datterselskab af en eksisterende børs, vil Kommissionen lægge særlig vægt på vurderingen vedrørende en sådan underplatforms udækkede behov for finansiering. |
3.2.4. Støttens proportionalitet
132. |
Statsstøtte skal være proportional til det markedssvigt eller den anden relevante hindring, den skal imødegå, for at nå de relevante politiske mål. Den skal udformes, så den er omkostningseffektiv, i overensstemmelse med principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning. For at støtteforanstaltninger kan anses for at være proportionale, skal støtten derfor begrænses til det minimum, der er strengt nødvendigt for at tiltrække finansiering fra markedet for at afhjælpe markedssvigtet eller den anden relevante hindring uden at skabe unødige fordele. |
133. |
Generelt gælder det i relation til endelige støttemodtagere, at risikofinansieringsstøtte anses for at være proportional, hvis risikofinansieringsinvesteringen pr. støtteberettiget modtager ikke overstiger det loft, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, og opfylder betingelserne i dette afsnit. For risikofinansieringsforanstaltninger, hvor risikofinansieringsinvesteringen pr. støtteberettiget modtager overstiger det loft, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordning, skal den højere risikofinansieringsinvestering pr. støttemodtager desuden svare til størrelsen af det finansieringsbehov, der er kvantificeret i den forudgående vurdering (jf. punkt 64). |
134. |
I relation til investorerne skal støtten begrænses til det minimum, der er nødvendigt for at tiltrække privat kapital, for at opnå en minimal løftestangseffekt og afhjælpe markedssvigtet eller den anden relevante hindring. |
3.2.4.1.
135. |
Finansielle formidlere skal udvælge de støtteberettigede endelige støttemodtagere på grundlag af en kommercielt forsvarlig investeringsstrategi (jf. punkt 70) og en levedygtig forretningsplan, der begrunder størrelsen af den risikofinansiering, der skal stilles til rådighed. Elementerne er en yderligere garanti for at sikre, at støtten er nødvendig og proportional. |
136. |
Foranstaltningen skal sikre en balance mellem de gunstige betingelser, som tilbydes af et finansielt instrument, med henblik på at maksimere løftestangseffekten og samtidig dels afhjælpe det konstaterede markedssvigt eller den anden relevante hindring, dels have fokus på behovet for, at instrumentet genererer et tilstrækkeligt finansielt afkast til at være bæredygtigt. |
137. |
Incitamenternes nærmere karakter og værdi skal fastlægges gennem en åben, gennemsigtig og ikkediskriminatorisk udvælgelsesproces, hvor finansielle formidlere samt fondsforvaltere eller investorer opfordres til at give konkurrerende bud. |
138. |
Kommissionen finder, at det finansielle instrument kan anses for at være forholdsmæssigt og afspejle et rimeligt afkast, hvis det er baseret på asymmetriske risikojusterede afkast eller asymmetrisk tabsdeling fastlagt gennem en sådan proces. Hvis fondsforvalterne vælges gennem en åben, gennemsigtig og ikkediskriminatorisk proces, hvor ansøgerne skal fremlægge deres investorgrundlag som led i udvælgelsesprocessen, anses de private investorer for at være behørigt udvalgt. |
139. |
Hvis en offentlig fond investerer sammen med private investorer, der deltager på grundlag af hver enkelt transaktion, bør der foretages en særskilt konkurrencepræget udvælgelse af de sidstnævnte for hver enkelt transaktion, hvilket er den foretrukne metode til at fastlægge et rimeligt afkast. |
140. |
Hvis private investorer ikke udvælges gennem en passende udvælgelsesproces (f.eks. fordi udvælgelsesproceduren har vist sig at være ineffektiv eller resultatløs), skal en uafhængig ekspert fastsætte et rimeligt afkast for at undgå overkompensering af investorer på grundlag af en undersøgelse af markedets benchmarks og risici samt en generelt accepteret standardmetode såsom værdiansættelsesmetoden med diskontering af cash flow. Den uafhængige ekspert skal på dette grundlag beregne det minimale rimelige afkast og hertil lægge en passende risikopræmie. |
141. |
I de situationer, der er beskrevet i punkt 140, skal der være hensigtsmæssige regler for udpegelsen af den uafhængige ekspert. Eksperten skal som minimum have autorisation til at yde en sådan rådgivning, være registreret i den relevante faglige organisation, opfylde de etiske og faglige regler, som denne organisation har fastsat, være uafhængig og ansvarlig for den ydede ekspertrådgivning. Uafhængige eksperter skal i princippet udvælges via en åben, gennemsigtig og ikkediskriminatorisk udvælgelsesproces. Den samme uafhængige eksperts tjenester må ikke anvendes to gange af den samme støttetildelende myndighed inden for en periode af tre år til fastlæggelse af et rimeligt afkast i forbindelse med risikofinansieringsforanstaltninger. |
142. |
I lyset af det ovenstående kan foranstaltningen være udformet således, at den omfatter forskellige offentlige og private investeringer med asymmetrisk profitdeling eller asymmetrisk timing, så længe de forventede risikojusterede afkast for de private investorer er begrænset til det rimelige afkast. |
143. |
Kommissionen finder generelt, at en økonomisk interesseafstemning mellem medlemsstaterne og de finansielle formidlere eller deres forvaltere, alt efter omstændighederne, kan være med til at minimere statsstøtten. Interesserne skal afstemmes, både hvad angår opfyldelse af de specifikke politiske målsætninger, og hvad angår de økonomiske resultater af den offentlige investering i instrumentet. |
144. |
Den finansielle formidler eller fondsforvalteren kan investere sammen med medlemsstaterne, så længe vilkårene og betingelserne for sådanne medinvesteringer ikke medfører interessekonflikter. Sådanne medinvesteringer kan tilskynde forvalteren til i sine investeringsbeslutninger at lægge sig på linje med de fastlagte politiske mål. Fondsforvalterens evne til at yde investeringer med egne ressourcer kan være et af udvælgelseskriterierne. |
145. |
De finansielle formidleres eller fondsforvalternes vederlag skal afhængigt af typen af risikofinansieringsforanstaltning omfatte et årligt forvaltningsgebyr samt resultatbaserede incitamenter såsom resultatgebyr. |
146. |
Vederlagets resultatbaserede komponent skal være betydelig og udformet til at belønne det økonomiske resultat samt opfyldelsen af de foruddefinerede specifikke politiske målsætninger. Der skal være en passende balance mellem politikrelaterede incitamenter og incitamenterne til finansielle præstationer, som skal sikre en effektiv udvælgelse af de støtteberettigede virksomheder, der skal investeres i. Derudover vil Kommissionen tage hensyn til eventuelle sanktioner, der er fastsat i finansieringsaftalen mellem medlemsstaterne og den finansielle formidler, og som finder anvendelse, hvis de definerede politiske mål ikke nås. |
147. |
Niveauet for resultatbaserede vederlag bør baseres på den relevante markedspraksis. Forvalterne skal ikke blot aflønnes for vellykket placering (udbetaling) og omfanget af rejst privat kapital, men også for vellykkede investeringsafkast, f.eks. indtægter og kapitalindkomster, der ligger over et bestemt minimumsafkast eller kritisk afkast. |
148. |
De samlede forvaltningsgebyrer må ikke overstige de drifts- og administrationsomkostninger, der er nødvendige for at gennemføre det pågældende finansielle instrument plus en rimelig fortjeneste i tråd med markedspraksis. Gebyrerne må ikke omfatte investeringsomkostninger. |
149. |
Da finansielle formidlere eller, alt efter hvad der er relevant, deres forvaltere skal vælges i en åben, gennemsigtig og ikkediskriminatorisk proces, kan den overordnede gebyrstruktur evalueres som led i resultatet af den pågældende udvælgelsesproces, og den maksimale aflønning kan fastlægges ud fra denne udvælgelse. |
150. |
I tilfælde af direkte udpegelse af en bemyndiget enhed mener Kommissionen, at det årlige forvaltningsgebyr altid bør afspejle sammenlignelig markedspraksis og i princippet ikke bør overstige 3 % af den kapital, der indskydes nævnte enhed, eksklusive de resultatbaserede incitamenter. |
3.2.4.2.
151. |
De samlede investeringer for de enkelte støtteberettigede virksomheder må ikke overstige det maksimale beløb, som er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, medmindre et højere beløb kan begrundes med det markedssvigt, der er konstateret i den forudgående vurdering, og et skatteinstrument er det mest hensigtsmæssige redskab (jf. afsnit 3.2.3.3). |
152. |
Uanset hvilken form for skattelettelse der er tale om, skal de pågældende aktier være nyudstedte stamaktier med fuld risiko udstedt af en støtteberettiget virksomhed som defineret i den forudgående vurdering, og de skal indehaves i mindst tre år. Kun investorer, der er uafhængige af den virksomhed, hvori der investeres, kan have adgang til skattelettelsen. |
153. |
For indkomstskattelettelser gælder, at der til investorer, der yder finansiering til støtteberettigede virksomheder, kan ydes skattelettelser på op til en rimelig procentdel af det investerede beløb, forudsat at investorens maksimale indkomstskattetilsvar, som er fastsat inden skatteforanstaltningen, ikke overstiges. Kommissionen finder det rimeligt at begrænse skattelettelsen til 30 % af det investerede beløb. Tab, der opstår ved afhændelse af aktierne, kan modregnes i indkomstskatten. |
154. |
Hvad angår udbytteskattelettelser, kan ethvert udbytte, der er modtaget i forbindelse med kvalificerede aktier, fuldstændigt fritages for indkomstskat. |
155. |
Med hensyn til lettelser af kapitalvindingsskat kan ethvert overskud af salget af kvalificerede aktier fuldstændigt fritages for kapitalvindingsskat. Endvidere kan kapitalvindingsskatten ved salg af kvalificerede aktier udskydes, hvis der reinvesteres i nye kvalificerede aktier inden for et år. |
3.2.4.3.
156. |
For at sikre en korrekt analyse af proportionaliteten af støtten til operatøren af en alternativ handelsplatform kan der ydes statsstøtte til dækning af højst 50 % af investeringsomkostningerne til etableringen af en sådan platform. |
157. |
I forbindelse med skatteincitamenter til erhvervsinvestorer vurderer Kommissionen proportionaliteten af foranstaltningen i forhold til de betingelser for skatteincitamenter, der er fastsat i afsnit 3.2.4.2. |
3.2.4.4.
158. |
Risikofinansieringsstøtte kan kumuleres med enhver anden statsstøtteforanstaltning med identificerbare støtteberettigede omkostninger. |
159. |
Risikofinansieringsstøtte kan kumuleres med andre statsstøtteforanstaltninger uden identificerbare støtteberettigede omkostninger eller med de minimis-støtte op til det højeste relevante samlede finansieringsloft, der er fastsat for de særlige omstændigheder for hvert enkelt tilfælde i en gruppefritagelsesforordning eller en afgørelse vedtaget af Kommissionen. |
160. |
EU-støtte, der forvaltes centralt af EU's institutioner, agenturer, fællesforetagender eller andre EU-organer, som ikke er direkte eller indirekte underlagt medlemsstaternes kontrol, udgør ikke statsstøtte. Hvis EU-finansiering kombineres med statsstøtte, må den samlede offentlige finansiering, der tildeles i forbindelse med den samme investering, ikke overstige den gunstigste finansieringssats, som er fastsat i de relevante EU-retlige regler. |
3.2.5. Undgåelse af uberettigede negative virkninger af risikofinansieringsstøtte på konkurrence og samhandel
161. |
Hvis støtten skal kunne anses for at være forenelig med det indre marked, skal de negative virkninger i form af fordrejning af konkurrencen og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne være begrænsede og ikke opveje støttens positive virkninger på en måde, der ville stride mod den fælles interesse. |
3.2.5.1.
162. |
Som beskrevet i afsnit 1 spiller opstartsvirksomheder og SMV'er fortsat en afgørende rolle i medlemsstaternes økonomier, både med hensyn til jobskabelse og stimulering af økonomisk dynamik og vækst. SMV'er beskæftiger ca. 100 mio. mennesker i Unionen og tegner sig for mere end halvdelen af EU's BNP. De er tillige afgørende for EU's konkurrenceevne og velstand, den økonomiske og teknologiske suverænitet samt evnen til at modstå eksterne chok. SMV'erne har imidlertid brug for finansiering for at kunne udfylde deres rolle, og hvis disse positive virkninger skal opnås. Derfor er et effektivt marked for risikofinansiering til SMV'er afgørende for, at iværksættervirksomheder kan få adgang til den nødvendige finansiering i alle faser af deres udvikling. Hvis der er et markedssvigt eller en anden relevant hindring for, at en sådan finansiering kan fungere effektivt, kan der være behov for risikofinansieringsstøtte for at forbedre tilvejebringelsen af risikofinansiering til levedygtige SMV'er fra deres tidlige udvikling og frem til vækstfasen (og under visse omstændigheder til små midcapselskaber og innovative midcapselskaber) for at udvikle et konkurrencepræget marked for risikofinansiering på længere sigt. På den baggrund er en forbedring af de berørte virksomheders adgang til finansiering den vigtigste positive virkning, som risikofinansieringsstøtte sigter mod at opnå. |
163. |
Ved vurderingen af de positive virkninger af risikofinansieringsstøtte, der skal vejes op imod dens negative virkninger på konkurrence og samhandel, kan Kommissionen desuden, hvor det er relevant, tage hensyn til, at støtten har andre positive virkninger ud over dens bidrag til tilvejebringelse af risikofinansiering. Dette kan være tilfældet, hvis det fastslås, at risikofinansieringsinvesteringen ud over at sætte virksomheder i stand til at vokse eller udvikle nye aktiviteter og skabe økonomisk vækst bidrager væsentligt til navnlig den digitale omstilling eller omstillingen til miljømæssigt bæredygtige aktiviteter, herunder kulstoffattige, klimaneutrale eller klimarobuste aktiviteter, til modstandsdygtige værdikæder eller til udvikling af støttemodtagende områder. Ved vurderingen af de positive virkninger, der skal tages hensyn til, vil Kommissionen, hvor det er relevant, være særlig opmærksom på kriterierne for miljømæssigt bæredygtige økonomiske aktiviteter i artikel 3 i forordning (EU) 2020/852, herunder princippet om ikke at gøre væsentlig skade, eller andre sammenlignelige metoder (58). |
164. |
For at gøre det muligt for Kommissionen at foretage en behørig vurdering af støttens forventede positive virkninger med hensyn til udviklingen af de pågældende aktiviteter bør medlemsstaten fastsætte et klart og specifikt mål (eller en række mål) for at afhjælpe det markedssvigt eller den anden relevante hindring, der er konstateret i den forudgående vurdering. Foranstaltningen skal have en tilstrækkelig størrelse og varighed i forhold til disse mål. Desuden skal medlemsstaten også definere relevante resultatindikatorer på grundlag af resultaterne af den forudgående vurdering, således at Kommissionen kan måle støttens forventede virkninger i forhold til de fastsatte mål. Resultatindikatorerne kan omfatte:
|
165. |
De indikatorer, der er omhandlet i punkt164, er relevante for at vise, at de positive virkninger af risikofinansieringsstøtten forventes at være i overensstemmelse med de fastsatte mål. Indikatorerne gør det navnlig muligt at vurdere foranstaltningens effektivitet og gyldigheden af de investeringsstrategier, som den finansielle formidler har udarbejdet i forbindelse med udvælgelsesprocessen. |
166. |
Hvis en risikofinansieringsforanstaltning helt eller delvist anvendes til at støtte virksomheder, der for nylig er blevet anerkendt/præmieret for innovativ værdi i overensstemmelse med kriterierne for CASSINI-tiltag eller af EIC har fået tildelt kvalitetsmærket »Seal of Excellence«, til at investere sammen med EIC-fonden eller til at foretage opfølgende investeringer i forbindelse med Accelerator-programmet (59), kan Kommissionen acceptere, at medlemsstaten anvender de samme nøgleresultatindikatorer som henholdsvis CASSINI og EIC. |
3.2.5.2.
167. |
Statsstøtteforanstaltningen skal være udformet på en sådan måde, at den begrænser fordrejning af konkurrence og samhandel på det indre marked. For risikofinansieringsforanstaltningers vedkommende skal de eventuelle negative virkninger vurderes på alle de niveauer, hvor der kan forekomme statsstøtte: investorerne, de finansielle formidlere og deres forvaltere samt de endelige modtagere. |
168. |
For at gøre det muligt for Kommissionen at vurdere de sandsynlige negative virkninger på konkurrence og samhandel kan medlemsstaten fremsende enhver undersøgelse eller anden relevant tilgængelig dokumentation, herunder efterfølgende evalueringer foretaget for ordninger, der er sammenlignelige med hensyn til de støtteberettigede virksomheder, finansieringsstrukturer, designparametre og geografiske områder. |
169. |
På markedet for ydelse af risikofinansiering kan statsstøtte resultere i fortrængning af private investorer. Det kan mindske private investorers incitamenter til at finansiere støtteberettigede virksomheder og tilskynde dem til at vente, indtil staten yder støtte til sådanne investeringer. Denne risiko stiger, jo højere en samlet finansiering der ydes til de endelige modtagere, jo større modtagervirksomhederne er, og jo mere fremskredent virksomhedernes udviklingsniveau er, da der under disse omstændigheder gradvis bliver lettere adgang til privat finansiering. Derudover bør statsstøtte ikke erstatte den normale forretningsmæssige risiko ved investeringer, som investorerne ville have påtaget sig, selv uden statsstøtte. I det omfang markedssvigtet eller den anden relevante hindring er korrekt defineret, er det imidlertid mindre sandsynligt, at risikofinansieringsforanstaltninger vil resultere i en sådan fortrængning. |
170. |
På de finansielle formidleres niveau kan støtte have fordrejende virkninger i relation til styrkelse eller opretholdelse af en formidlers markedsposition, f.eks. på markedet i en bestemt region. Selv når støtten ikke direkte styrker den finansielle formidlers markedsposition, kan den gøre det indirekte ved at få eksisterende konkurrenter til at afstå fra at ekspandere eller til at forlade markedet eller ved at afholde nye konkurrenter fra at gå ind på markedet. |
171. |
Risikofinansieringsforanstaltninger skal være rettet mod vækstorienterede virksomheder, som ikke kan tiltrække tilstrækkelig finansiering fra private midler, men kan blive levedygtige med statsstøtte til risikofinansiering. Hvis en foranstaltning går ud på at oprette en offentlig fond, men denne fonds investeringsstrategi ikke med tilstrækkelig tydelighed viser de udvalgte støtteberettigede virksomheders potentielle bæredygtighed, vil foranstaltningen imidlertid næppe opfylde kravene i afvejningstesten (jf. afsnit 3.2.5.3), da risikofinansieringsinvesteringen i dette tilfælde sandsynligvis vil fungere som et tilskud. |
172. |
De betingelser vedrørende forretningsledelse og profitorienteret beslutningstagning, der er fastsat i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21, er vigtige med henblik på at sikre, at udvælgelsen af de endelige støtteberettigede virksomheder sker ud fra en forretningsmæssig begrundelse. Kommissionen vil derfor tage hensyn til disse betingelser, når den vurderer risikofinansieringsforanstaltninger i henhold til disse retningslinjer, herunder når foranstaltningen involverer offentlige finansielle formidlere. |
173. |
Små investeringsfonde med et begrænset, regionalt fokus og utilstrækkelige forvaltningsordninger vil blive underkastet en nærmere undersøgelse for at undgå risikoen for at fastholde ineffektive markedsstrukturer. Regionale risikofinansieringsordninger vil muligvis ikke altid have den fornødne skala og rækkevidde som følge af manglende diversificering forbundet med det muligvis lave antal støtteberettigede virksomheder som investeringsmål, hvilket kan begrænse sådanne midlers effektivitet og resultere i, at der bliver ydet støtte til knap så bæredygtige virksomheder. I sådanne tilfælde kan investeringer måske fordreje konkurrencen og skabe urimelige fordele for visse virksomheder. |
174. |
På de endelige modtageres niveau kan foranstaltningen have fordrejende virkninger på de produktmarkeder, hvor de pågældende virksomheder konkurrerer. Foranstaltningen kan f.eks. fordreje konkurrencen, hvis den er rettet mod virksomheder i sektorer, der ikke leverer de forventede resultater. En betydelig kapacitetsudvidelse som følge af statsstøtte i et marked, der underpræsterer, kan fordreje konkurrencen i særlig høj grad, da etablering eller opretholdelse af overkapacitet kan føre til lavere avancer, mindske konkurrenternes investeringer eller endog få dem til at forlade markedet. Det kan endvidere forhindre nye virksomheder i at komme ind på markedet. Denne situation vil resultere i ineffektive markedsstrukturer, der også vil være skadelige for forbrugerne på lang sigt. Hvis markedet i målsektorerne er i vækst, vil der normalt være mindre grund til at frygte, at støtten vil påvirke dynamiske incitamenter negativt eller skabe urimelige hindringer for afgang eller adgang. Kommissionen mener, at risikoen for sådanne fordrejninger er betydelig, når risikofinansieringsforanstaltningen er sektorspecifik eller giver visse sektorer forrang frem for andre. I sådanne tilfælde vil Kommission undersøge produktionskapaciteten i den givne sektor i lyset af den potentielle efterspørgsel. For at gøre det muligt for Kommissionen at foretage en sådan vurdering skal medlemsstaten i sin anmeldelse angive, om den pågældende risikofinansieringsforanstaltning er sektorspecifik, eller om hovedvægten lægges på visse sektorer frem for andre. |
175. |
Kommissionen vil også vurdere eventuelle negative udflytningsvirkninger, da de kan påvirke konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne. Kommissionen vil i den sammenhæng undersøge, om regionale fonde eventuelt kan tilskynde til udflytning inden for det indre marked. I tilfælde, hvor den finansielle formidlers aktiviteter er fokuseret på en region, der ikke modtager støtte, og som støder op til en støttemodtagende region, eller en region med højere regionalstøtteintensitet end målregionen, er risikoen for en sådan fordrejende virkning mere udtalt. En regional risikofinansieringsforanstaltning, der udelukkende fokuserer på bestemte sektorer, kan også have negative virkninger i form af udflytning. |
176. |
Endelig kan Kommissionen som led i vurderingen af de negative virkninger for konkurrence og samhandel, hvor det er relevant, tage hensyn til de negative eksterne effekter af den støttede aktivitet, når sådanne eksterne effekter påvirker konkurrence og samhandel mellem medlemsstaterne på en måde, der strider mod den fælles interesse, ved at skabe eller forværre ineffektivitet på markedet (60). |
3.2.5.3.
177. |
Som et sidste skridt i sin analyse vil Kommissionen afveje de konstaterede negative virkninger af støtteforanstaltningen i form af konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne og støttens positive virkninger og kun konkludere, at støtteforanstaltningen er forenelig med det indre marked, hvis de positive virkninger opvejer de negative virkninger. |
178. |
Ved den samlede vurdering kan der desuden for visse kategorier af støtteordninger stilles krav om efterfølgende evaluering af disse ordninger som beskrevet i afsnit 4. I sådanne tilfælde kan Kommissionen begrænse varigheden af ordningerne med mulighed for at forlænge dem i en efterfølgende anmeldelse. |
3.2.6. Gennemsigtighed
179. |
Som en yderligere sikkerhed mod konkurrencefordrejninger skal medlemsstaterne, Kommissionen, de økonomiske aktører og offentligheden have nem adgang til alle relevante love m.v. og til relevante oplysninger om den støtte, som gives i medfør heraf. |
180. |
Medlemsstaterne skal offentliggøre følgende oplysninger på Kommissionens modul for gennemsigtighed i statsstøtte (61) eller på et centralt nationalt eller regionalt statsstøttewebsted:
|
181. |
Medlemsstaterne skal organisere deres centrale statsstøttewebsted, jf. punkt 180, på en sådan måde, at der er let adgang til oplysningerne. Oplysningerne skal offentliggøres i et regnearksformat, der ikke er ejendomsretligt beskyttet, som gør det muligt at søge på, udtrække og downloade data, og som letter offentliggørelsen af data på internettet, f.eks. i CSV- eller XML-format. Offentligheden skal have adgang til webstedet uden begrænsninger, herunder forudgående brugerregistrering. |
182. |
For støtteordninger i form af skatteincitamenter anses betingelserne i punkt 180, litra b), for at være opfyldt, når medlemsstaterne offentliggør de krævede oplysninger om individuelle støttetildelinger i følgende beløbstrancher (i mio. EUR):
|
183. |
De i punkt 180, litra b), omhandlede oplysninger skal offentliggøres senest seks måneder efter datoen for tildeling af støtten eller, hvis det drejer sig om støtte i form af skatteincitamenter, senest et år efter udløbet af fristen for indgivelse af skatteangivelsen (62). For støtte, der er ulovlig, men efterfølgende findes forenelig, skal medlemsstaterne offentliggøre oplysningerne senest seks måneder efter datoen for Kommissionens afgørelse om, at støtten erklæres forenelig. For at gøre det muligt at håndhæve statsstøttereglerne i henhold til traktaten skal oplysningerne være tilgængelige i mindst ti år fra den dato, hvor støtten tildeles. |
184. |
Kommissionen vil på sit websted offentliggøre linket til statsstøttewebstederne, jf. punkt 180. |
4. EVALUERING
185. |
For at sikre, at fordrejningen af konkurrence og samhandel begrænses yderligere, kan Kommissionen kræve, at visse støtteordninger underkastes en efterfølgende evaluering. Der vil blive krævet evalueringer af ordninger, hvor muligheden for fordrejning af konkurrence og samhandel er særlig høj, dvs. at de kan risikere at begrænse eller fordreje konkurrencen betydeligt, hvis gennemførelsen ikke evalueres i tide. |
186. |
Det kan være nødvendigt at foretage en efterfølgende evaluering af følgende støtteordninger:
|
187. |
Under alle omstændigheder vil der skulle foretages en efterfølgende evaluering af ordninger med et statsstøttebudget eller udgiftsregnskab på over 150 mio. EUR i et givet år eller 750 mio. EUR over deres samlede varighed, dvs. den samlede varighed af ordningen og eventuelle tidligere ordninger, der dækker et lignende mål og geografisk område, fra den 1. januar 2022. I betragtning af evalueringens mål og for at undgå, at medlemsstaterne pålægges en uforholdsmæssig stor byrde, vil efterfølgende evalueringer kun være påkrævet for støtteordninger med en samlet varighed på over tre år fra den 1. januar 2022. |
188. |
Der kan dispenseres fra kravet om efterfølgende evaluering for støtteordninger, der følger umiddelbart efter en ordning, der dækker et lignende mål og geografisk område og har været genstand for en evaluering, som har resulteret i en endelig evalueringsrapport i overensstemmelse med den evalueringsplan, der er godkendt af Kommissionen, som ikke har givet anledning til negative konklusioner. Hvis den endelige evalueringsrapport om en ordning ikke er i overensstemmelse med den godkendte evalueringsplan, skal ordningen suspenderes med øjeblikkelig virkning. |
189. |
Formålet med evalueringen bør være at kontrollere, om de antagelser og betingelser, der ligger til grund for ordningens forenelighed, er opfyldt, navnlig støtteforanstaltningens nødvendighed og effektivitet sammenholdt med dens mål. Den bør også vurdere risikofinansieringsforanstaltningens indvirkning på konkurrence og samhandel. |
190. |
For støtteordninger, for hvilke der skal foretages en evaluering (jf. punkt 186 og 187), og hvis samlede varighed overstiger tre år fra den 1. januar 2022, skal medlemsstaterne indsende et udkast til evalueringsplan, som vil udgøre en integrerende del af Kommissionens vurdering af ordningen, som følger:
|
191. |
Udkastet til evalueringsplan skal være i overensstemmelse med de fælles metodologiske principper, som Kommissionen har fastlagt (63). Medlemsstaterne skal offentliggøre den evalueringsplan, som Kommissionen har godkendt. |
192. |
Den efterfølgende evaluering skal foretages af en ekspert, som er uafhængig af den støtteydende myndighed, på grundlag af evalueringsplanen. Hver evaluering skal omfatte mindst én foreløbig og en endelig evalueringsrapport. Medlemsstaterne skal offentliggøre begge rapporter. |
193. |
Den endelige evalueringsrapport skal fremlægges for Kommissionen i tilstrækkelig god tid til at overveje en eventuel forlængelse af støtteordningen og senest ni måneder inden dens udløb. Denne periode kan afkortes for ordninger, hvor evalueringskravet skal opfyldes i de sidste to gennemførelsesår. Den nøjagtige rækkevidde og de nærmere bestemmelser for hver evaluering angives i afgørelsen om godkendelse af støtteordningen. Ved anmeldelsen af enhver efterfølgende støtteforanstaltning med et lignende mål skal det beskrives, hvordan der er taget hensyn til resultaterne af evalueringen. |
5. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
5.1. Anvendelse
194. |
Kommissionen vil anvende principperne i disse retningslinjer ved forenelighedsvurderingen af al anmeldelsespligtig risikofinansieringsstøtte, der tildeles eller påtænkes tildelt efter den 1. januar 2022. |
195. |
Risikofinansieringsstøtte, der er tildelt ulovligt inden dem 1. januar 2022, vurderes i overensstemmelse med de regler, der var gældende på datoen for støttens tildeling. |
196. |
For at bevare private investorers berettigede forventninger i forbindelse med risikofinansieringsordninger, der omfatter offentlig støtte til risikofinansiering, bestemmer datoen for tilsagnet om den offentlige støtte til de finansielle formidlere, som er datoen for underskrivelse af finansieringsaftalen, anvendelsen af reglerne på finansieringsforanstaltningen. |
5.2. Passende foranstaltninger
197. |
Det er Kommissionens opfattelse, at gennemførelsen af disse retningslinjer vil resultere i visse ændringer i vurderingsprincipperne for risikofinansieringsstøtte i EU. Kommissionen foreslår derfor medlemsstaterne følgende foranstaltninger i henhold til artikel 108, stk. 1, i TEUF:
|
198. |
For at bevare private investorers berettigede forventninger behøver medlemsstaterne ikke at træffe foranstaltninger med hensyn til risikofinansieringsstøtteordninger til fordel for SMV'er, hvis tilsagnet om den offentlige støtte til de finansielle formidlere, som er datoen for underskrivelse af finansieringsaftalen, blev givet før disse retningslinjers offentliggørelse og alle betingelserne i finansieringsaftalen stadig er uændrede. De finansielle formidlere kan fortsætte med at operere og investere i overensstemmelse med deres oprindelige investeringsstrategi indtil udgangen af den periode, der er fastsat i finansieringsaftalen. |
5.3. Rapportering og overvågning
199. |
Medlemsstaterne skal i overensstemmelse med Rådets forordning (EU) 2015/1589 (64) og Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (65) fremlægge årlige rapporter for Kommissionen. |
200. |
Medlemsstaterne skal udfærdige detaljerede fortegnelser over alle støtteforanstaltninger. Disse fortegnelser skal indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for at fastslå, at betingelserne vedrørende støtteberettigelse og maksimale investeringsbeløb er opfyldt. Disse fortegnelser skal opbevares i ti år fra datoen for støttens tildeling og forelægges Kommissionen på dennes anmodning. Hvis der er tale om støtteforanstaltninger, som giver skatteincitamenter, hvorunder der automatisk ydes skattemæssig støtte, såsom dem der baseres på støttemodtagernes skatteangivelser, og hvis der ikke er nogen forudgående kontrol af, at alle betingelserne for forenelighed er opfyldt for hver støttemodtager, skal medlemsstaten regelmæssigt kontrollere i det mindste efterfølgende og på grundlag af stikprøver, at alle forenelighedsbetingelserne er opfyldt, og drage de nødvendige konklusioner. Medlemsstaterne skal opbevare detaljerede kontrolregistre i mindst 10 år fra datoen for kontrollerne. |
5.4. Revision
201. |
Kommissionen kan på ethvert tidspunkt beslutte at revidere eller ændre disse retningslinjer, hvis det er nødvendigt af hensyn til EU's konkurrencepolitik, eller for at tage højde for andre EU-politikker og internationale forpligtelser, udviklingen på markedet eller af enhver anden berettiget årsag. |
(1) De nøjagtige definitioner af SMV'er, små midcapselskaber og innovative midcapselskaber med henblik på disse retningslinjer findes i afsnit 2.3 under punkt 35.
(2) EF-retningslinjer for statsstøtte til fremme af risikokapitalinvesteringer i små og mellemstore virksomheder (EUT C 194 af 18.8.2006, s. 2).
(3) Meddelelse fra Kommissionen — EU-retningslinjer for statsstøtte til fremme af risikofinansieringsinvesteringer (EUT C 19 af 22.1.2014, s. 4).
(4) Mellem 2012 og 2014 gennemførte Kommissionen et ambitiøst moderniseringsprogram for statsstøtte baseret på tre hovedmål, idet der for yderligere oplysninger henvises til Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om modernisering af EU's statsstøttepolitik (COM(2012) 209 final af 8.5.2012):
a) |
at fremme bæredygtig, intelligent og inklusiv vækst i et konkurrencedygtigt indre marked |
b) |
at koncentrere Kommissionens forudgående undersøgelser om de sager, som har størst indvirkning på det indre marked, og samtidig styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne i forbindelse med håndhævelsen af statsstøttereglerne samt |
c) |
at sikre ensartede regler og hurtigere afgørelser. |
(5) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En SMV-strategi for et bæredygtigt og digitalt Europa (COM(2020) 103 final af 10.3.2020).
(6) Se »Evaluation support study on the EU rules on State aid for access to finance for SMEs«, Den Europæiske Union (2020), tilgængelig online:
https://ec.europa.eu/competition/state_aid/modernisation/risk_finance_study.zip.
(7) Sådanne innovationer omfatter f.eks. ændringer i den sociale praksis til støtte for den grønne eller den digitale omstilling eller forbedring af kvinders adgang til IKT-karrierer.
(8) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Den europæiske grønne pagt (COM(2019) 640 final af 11.12.2019).
(9) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Europas digitale fremtid i støbeskeen (COM(2020) 67 final af 19.2.2020).
(10) Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF for så vidt angår fremme af energi fra vedvarende energikilder og om ophævelse af Rådets direktiv (EU) 2015/652 (COM(2021) 557 final af 14.7.2021).
(11) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Den Europæiske Centralbank, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Handlingsplan for finansiering af bæredygtig vækst (COM (2018) 97 final af 8.3.2018).
(12) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — EU-klassificeringssystemet, virksomhedernes bæredygtighedsrapportering, bæredygtighedspræferencer og tillidsforpligtelser: kanalisering af finansiering i retning af den europæiske grønne pagt (COM(2021) 188 final af 21.4.2021).
(13) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 af 18. juni 2020 om fastlæggelse af en ramme til fremme af bæredygtige investeringer og om ændring af forordning (EU) 2019/2088 (EUT L 198 af 22.6.2020, s. 13).
(14) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Det digitale kompas 2030: Europas kurs i det digitale årti (COM(2021) 118 final af 9.3.2021).
(15) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/241 af 12. februar 2021 om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten (EUT L 57 af 18.2.2021, s. 17).
(16) I meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Den Europæiske Centralbank, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Den Europæiske Investeringsbank — Årlig strategi for bæredygtig vækst 2021 (COM(2020) 575 final af 17.9.2020) identificeres der syv flagskibsområder: Opstart — Hurtig ibrugtagning af fremtidssikrede rene teknologier og fremskyndelse af udvikling og anvendelse af vedvarende energi; Renovering — Forbedring af offentlige og private bygningers energieffektivitet; Opladning og optankning — Fremme af fremtidssikrede rene teknologier med henblik på at fremskynde anvendelsen af bæredygtig, tilgængelig og intelligent transport, etablere opladnings- og tankstationer og udvide den offentlige transport; Konnektivitet — En hurtig udrulning af bredbåndstjenester til alle regioner og husstande, herunder fiber- og 5G-net; Modernisering — Digitalisering af den offentlige forvaltning og de offentlige tjenester, herunder af rets- og sundhedssystemerne; Opskalering – En forøgelse af den europæiske industris datacloudkapacitet og udvikling af de stærkeste, mest banebrydende og mest bæredygtige processorer; Omskoling og opkvalificering — En tilpasning af uddannelsessystemer til at støtte digitale færdigheder og uddannelse blandt alle aldersgrupper.
(17) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Ajourføring af den nye industristrategi fra 2020: Opbygning af et stærkere indre marked til fremme af Europas genopretning (COM(2021) 350 final af 5.5.2021).
(18) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Handlingsplan for etablering af en kapitalmarkedsunion (COM(2015) 468 final af 30.9.2015).
(19) F.eks. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 345/2013 af 17. april 2013 om europæiske venturekapitalfonde (EUT L 115 af 25.4.2013, s. 1), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1129 af 14. juni 2017 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel på et reguleret marked, og om ophævelse af direktiv 2003/71/EF (EUT L 168 af 30.6.2017, s. 12), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (EUT L 173 af 12.6.2014, s. 349), for så vidt angår udviklingen af SMV-vækstmarkeder, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (EUT L 174 af 1.7.2011, s. 1).
(20) Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En kapitalmarkedsunion for mennesker og virksomheder — ny handlingsplan (COM(2020) 590 final af 24.9.2020).
(21) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (EUT L 173 af 12.6.2014, s. 349).
(22) Finansielle instrumenter omfatter finansielle instrumenter, der ikke er gavebistand, og som kan tage form af gældsinstrumenter (lån, garantier), eller egenkapitalinstrumenter (rene egenkapital-, kvasiegenkapitalinvesterings- eller andre risikodelingsinstrumenter).
(23) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1287/2013 af 11. december 2013 om et program for virksomheders konkurrenceevne og små og mellemstore virksomheder (Cosme) (2014-2020) og om ophævelse af afgørelse nr. 1639/2006/EF (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 33).
(24) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 af 11. december 2013 om Horisont 2020 — rammeprogram for forskning og innovation (2014-2020) og om ophævelse af afgørelse nr. 1982/2006/EF (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 104).
(25) Med henblik på at fremme adgangen til lånefinansiering har Kommissionen, Den Europæiske Investeringsfond og Den Europæiske Investeringsbank i fællesskab oprettet et specifikt risikodelingsinstrument under det syvende rammeprogram for forskning (FP7). Se http://www.eif.org/what_we_do/guarantees/RSI/index.htm. Risikodelingsinstrumentet har gennem en risikodelingsmekanisme stillet delvise garantier til finansielle formidlere og således mindsket deres finansielle risici og dermed tilskyndet dem til at yde lån til SMV'er, der udfører FoU- eller innovationsaktiviteter.
(26) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/695 af 28. april 2021 om oprettelse af Horisont Europa — rammeprogrammet for forskning og innovation og om reglerne for deltagelse og formidling og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1290/2013 og (EU) nr. 1291/2013 (EUT L 170 af 12.5.2021, s. 1).
(27) Det europæiske opskaleringsinitiativ for venturekapital (ESCALAR) er et pilotprogram, der er iværksat af Europa-Kommissionen og forvaltes af EIF, og som anvender midler fra investeringsplanen for Europa til at afhjælpe det finansieringsbehov, som europæiske højvækstvirksomheder (scaleupvirksomheder) oplever. ESCALAR blev lanceret den 4. april 2020 og har til formål at øge fondsmidlerne betydeligt og dermed muliggøre større investeringer og skabe større kapacitet til investeringer i scaleupvirksomheder.
(28) I sine politiske retningslinjer for den næste Europa-Kommission 2019-2024 har kandidat til posten som formand for Europa-Kommissionen Ursula von der Leyen bebudet oprettelsen af en offentlig-privat fond specialiseret i børsintroduktioner af SMV'er med henblik på at yde offentlig støtte i form af finansiering, der skal lette adgangen til offentlige markeder for SMV'er med stort potentiale.
(29) CASSINI-initiativet, der første gang blev bebudet i »En SMV-strategi for et bæredygtigt og digitalt Europa« (COM(2020) 103 final af 10.3.2020), er en samling konkrete tiltag, der bl.a. har til formål at lette adgangen til risikovillig kapital for rumsektorbaserede SMV'er med henblik på at finansiere deres udvidelse. CASSINI-vækstfonden vil i lighed med ISEP fungere som en fund of funds ved at investere i venturekapitalfonde, der forpligter sig til at fungere som »tematiske fonde«, dvs. til at investere i rumsektoren, samtidig med at de selvstændigt beslutter, hvilke specifikke virksomheder de ønsker at investere i. CASSINI-vækstfonden vil afhjælpe den mangel på kapital i udvidelsesfasen, der som bekendt har en negativ indvirkning på nye SMV'er i EU's rumsektor.
(30) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/523 af 24. marts 2021 om oprettelse af InvestEU-programmet og om ændring af forordning (EU) 2015/1017 (EUT L 107 af 26.3.2021, s. 30). InvestEU-programmet har til formål at tilskynde offentlige og private investorer til at deltage i finansierings- og investeringstransaktioner ved at stille garantier over EU-budgettet til afhjælpning af svigt og suboptimale investeringssituationer. Det bygger på succesen med Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI), som blev oprettet i 2015 for at lukke investeringsunderskuddet i Unionen i kølvandet på den finansielle og økonomiske krise.
(31) Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 af 17. juni 2014 om visse kategorier af støttes forenelighed med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107 og 108 (EUT L 187 af 26.6.2014, s. 1).
(32) Tilgængelig online på: https://ec.europa.eu/competition/state_aid/modernisation/fitness_check_en.html.
(33) Kommissionens meddelelse om begrebet statsstøtte i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 262 af 19.7.2016, s. 1).
(34) I denne meddelelse præciserer Kommissionen sin forståelse af, hvordan begrebet statsstøtte i traktatens artikel 107, stk. 1, skal fortolkes. Meddelelsens afsnit 4.2 (»Den markedsøkonomiske aktørtest«) indeholder retningslinjer for, hvornår en offentlig støtteforanstaltning ikke udgør statsstøtte, fordi den gennemføres på normale markedsvilkår.
(35) Jf. fodnote 34.
(36) Kommissionens forordning (EU) nr. 1407/2013 af 18. december 2013 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte (EUT L 352 af 24.12.2013, s. 1), Kommissionens forordning (EU) nr. 1408/2013 af 18. december 2013 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte i landbrugssektoren (EUT L 352 af 24.12.2013, s. 9), Kommissionens forordning (EU) nr. 717/2014 af 27. juni 2014 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte i fiskeri- og akvakultursektoren (EUT L 190 af 28.6.2014, s. 45).
(37) Meddelelse fra Kommissionen — Rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikkefinansielle virksomheder (EUT C 249 af 31.7.2014, s. 1).
(38) Jf. fodnote 34.
(39) Jf. fodnote 36.
(40) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 65).
(41) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).
(42) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1060 af 24. juni 2021 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond Plus, Samhørighedsfonden, Fonden for Retfærdig Omstilling og Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond og om finansielle regler for nævnte fonde og for Asyl-, Migrations- og Integrationsfonden, Fonden for Intern Sikkerhed og instrumentet for finansiel støtte til grænseforvaltning og visumpolitik (EUT L 231 af 30.6.2021, s. 159).
(43) Commission implementing decision on the adoption of the work programme for 2018-2020 within the framework of the Specific Programme Implementing Horizon 2020 – the Framework Programme for Research and Innovation (2014-2020) and on the financing of the work programme for 2018 (C(2017) 7124 af 27.10. 2017) (ikke oversat til dansk).
(44) Målene for CASSINI-initiativet er: 1) at øge antallet af rumsektorbaserede opstartsvirksomheder, der udvikler innovative løsninger ved hjælp af Unionens rumteknologier, 2) at øge succesraten med hensyn til etablering af virksomheder og 3) at lette adgangen for rumsektorbaserede SMV'er til risikovillig kapital. CASSINI-tiltagene dækker hele iværksættercyklussen, og de er i kraft af deres udformning rettet mod udvælgelse af de mest innovative og konkurrencedygtige forretningsidéer (dvs. eksterne kontrahenter anvender markedsdrevne kriterier i forbindelse med udbud af mentorordninger og acceleration, og venturekapitaludbydere, der forvalter rumtematiske fonde, udvælger selvstændigt de projekter, de ønsker at investere i). Jf. også fodnote 29.
(45) Uanset litra c) betragtes virksomheder opstået gennem en fusion mellem virksomheder, der er støtteberettigede i henhold til disse retningslinjer, også som støtteberettigede virksomheder i op til fem år efter datoen for den ældste fusionsparts registrering.
(46) Jf. Domstolens dom af 19. september 2000, Tyskland mod Kommissionen, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, præmis 78; af 22. december 2008, Régie Networks mod Rhone Alpes Bourgogne, C-333/07, ECLI:EU:C:2008:764, præmis 94-116; af 15. april 2008, Nuova Agricast, sag C-390/06, ECLI:EU:C:2008:224, præmis 50 og 51; af 22. september 2020, Østrig mod Kommissionen, sag C-594/18 P, ECLI:EU:C:2020:742, præmis 44.
(47) Dette berører ikke kravet til finansielle formidlere eller deres forvaltere om at have den nødvendige tilladelse til at udøve investerings- og forvaltningsaktiviteter i den pågældende medlemsstat eller for de endelige modtageres vedkommende om at være etableret og udøve økonomisk virksomhed i dens område.
(48) I overensstemmelse med Horisont 2020-arbejdsprogrammet for 2018-2020 (jf. fodnote 24) eller artikel 2, nr. 23), og artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) 2021/695 (jf. fodnote 26).
(49) I overensstemmelse med artikel 48 i forordning (EU) 2021/695 (jf. fodnote 26).
(50) Jf. fodnote 7 for eksempler på social innovation. En SMV's innovative karakter vurderes på grundlag af definitionen i den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 2.
(51) Kommissionen anerkender den stadigt stigende betydning af crowdfundingplatforme med hensyn til at tiltrække finansiering til opstartsvirksomheder. Hvis der derfor konstateres et markedssvigt, og hvis en crowdfundingplatform drives af en særskilt juridisk enhed, kan Kommissionen anvende reglerne for alternative handelsplatforme tilsvarende. Dette gælder ligeledes skatteincitamenter til at investere via sådanne crowdfundingplatforme. Den 10. november 2020 trådte Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/1503 af 7. oktober 2020 om europæiske crowdfundingtjenesteudbydere for erhvervslivet og om ændring af forordning (EU) 2017/1129 og direktiv (EU) 2019/1937 (EUT L 347 af 20.10.2020, s. 1) i kraft. Det er forventningen, at det vil øge tilgængeligheden af crowdfunding som en innovativ form for finansiering.
(52) Dette omfatter alle opstartsvirksomheder og SMV'er, der endnu ikke har foretaget deres første kommercielle salg (som defineret i disse retningslinjers punkt 35, nr. 12)).
(53) En clawbackmekanisme eller tilsvarende aftaleretlig mekanisme betegner en ordning, i henhold til hvilken en formidler skal tilbagebetale en fordel, der er opnået fra staten, og som formidleren ikke har videregivet til den endelige støttemodtager som krævet.
(54) For at undgå tvivl og i overensstemmelse med den generelle gruppefritagelsesforordnings artikel 21 må ved investeringer i egenkapital og kvasiegenkapital højst 30 % af den finansielle formidlers samlede indskud og uudnyttede kapitaltilsagn anvendes til likviditetsforvaltning.
(55) Afkastloft for den offentlige investor med en bestemt foruddefineret kritisk sats: Såfremt det foruddefinerede afkast overskrides, fordeles alle afkast derover udelukkende til de private investorer.
(56) Call-optioner på offentlige aktier: Private investorer får ret til at udnytte en call-option til at købe den offentlige investor ud til en på forhånd aftalt kurs.
(57) Asymmetrisk fordeling mellem likviditetstilførsel og afkast: De offentlige og de private investorer tilfører likviditet på lige fod, men eventuelle afkast deles asymmetrisk. Private investorer modtager en større del af det udloddede overskud, end de ville modtage i forhold til deres respektive andele, op til en foruddefineret kritisk sats.
(58) For foranstaltninger, der er identiske med foranstaltninger i genopretnings- og resiliensplaner som godkendt af Rådet, anses denne betingelse for at være opfyldt, da det allerede er blevet kontrolleret, at de overholder princippet om ikke at gøre væsentlig skade.
(59) I overensstemmelse med artikel 48 i forordning (EU) 2021/695 (jf. fodnote 26).
(60) Dette kan også være tilfældet, hvis støtten fordrejer anvendelsen af økonomiske instrumenter, der er indført for at internalisere sådanne negative eksterne effekter (f.eks. ved at påvirke prissignaler fra Unionens emissionshandelssystem eller et lignende instrument).
(61) »Offentlig søgning i databasen for gennemsigtighed i statsstøtte«, tilgængelig på følgende websted: https://webgate.ec.europa.eu/competition/transparency/public?lang=da.
(62) Hvis der ikke findes formelle krav om årlige angivelser, anses den 31. december i det år, hvor støtten tildeles, som tildelingsdato med henblik på indkodningen.
(63) Kommissionens arbejdsdokument »Common methodology for State aid evaluation« (SWD(2014) 179 final af 28.5.2014) (ikke oversat til dansk).
(64) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 248 af 24.9.2015, s. 9).
(65) Kommissionens forordning (EF) nr 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse Rådets forordning (EU) 2015/1589 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1).
BILAG
Oplysninger om gennemsigtighed
Oplysningerne om individuelle tildelinger, jf. punkt 180, litra b), omfatter følgende:
— |
Den enkelte støttemodtagers identitet (1)
|
— |
Type af støttemodtagervirksomhed på tidspunktet for ansøgningen:
|
— |
Region, hvori støttemodtageren er etableret, på NUTS II-niveau eller derunder |
— |
Støttemodtagerens hovedsektor eller -aktivitet for den givne støtte, identificeret efter NACE-gruppe (trecifret talkode) (2) |
— |
Støtteelement, helt beløb i national valuta |
— |
Hvis forskelligt fra støtteelementet, støttens nominelle værdi udtrykt som helt beløb i national valuta (3) |
— |
Støtteinstrument (4):
|
— |
Dato for tildeling og dato for offentliggørelse |
— |
Målet med støtten |
— |
Den eller de støttetildelende myndigheders identitet |
— |
Hvor det er relevant, navnet på den bemyndigede enhed og navnene på de udvalgte finansielle formidlere |
— |
Støtteforanstaltningens betegnelse (5) |
(1) Med undtagelse af forretningshemmeligheder og andre fortrolige oplysninger i behørigt berettigede tilfælde og med forbehold af Kommissionens godkendelse (Meddelelse fra Kommissionen C(2003) 4582 af 1.12.2003 om tavshedspligt i statsstøttebeslutninger (EUT C 297 af 9.12.2003, s. 6).
(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1893/2006 af 20. december 2006 om oprettelse af den statistiske nomenklatur for økonomiske aktiviteter NACE rev. 2 og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3037/90 og visse EF-forordninger om bestemte statistiske områder (EUT L 393 af 30.12.2006, s. 1).
(3) Bruttosubventionsækvivalent eller, hvis relevant, investeringsbeløbet. Hvad angår driftsstøtte, kan det årlige støttebeløb pr. støttemodtager anføres. For beskatningsordninger kan dette beløb angives ved hjælp af de intervaller, der er anført i punkt 182. Det beløb, der skal offentliggøres, er den højest tilladte skattefordel og ikke det beløb, der fratrækkes hvert år (i forbindelse med eksempelvis en skattegodtgørelse offentliggøres den højest tilladte skattegodtgørelse og ikke det faktiske beløb, som kan afhænge af de skattepligtige indtægter og variere fra år til år).
(4) Hvis støtten ydes via flere støtteinstrumenter, skal støttebeløbet anføres pr. instrument.
(5) Som meddelt af Kommissionen i forbindelse med den anmeldelsesprocedure, der er omhandlet i afsnit 2.2.
Berigtigelser
16.6.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161/121 |
Berigtigelse til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1009 af 5. juni 2019 om fastsættelse af regler om tilgængeliggørelse på markedet af EU-gødningsprodukter og om ændring af forordning (EF) nr. 1069/2009 og (EF) nr. 1107/2009 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2003/2003
( Den Europæiske Unions Tidende L 170 af 25. juni 2019 )
Side 87, bilag IV, del I, afdeling 1 (ANVENDELSE AF INTERN PRODUKTIONSKONTROL (MODUL A)):
Punkt 1.1, litra d), udgår.
16.6.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161/122 |
Berigtigelse til Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/658 af 21. april 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed
( Den Europæiske Unions Tidende L 120 af 21. april 2022 )
Side 4, tabellen »Personer«, nr. 234, kolonnen »Begrundelse«, første afsnit:
I stedet for:
»Yevgeniy Prigozhin er en fremtrædende russisk forretningsmand med tætte forbindelser til præsident Putin og det russiske forsvarsministerium. Han er grundlægger og uofficiel leder af Wagner Group, en privat militær enhed uden selvstændig retssubjektivitet med base i Rusland, og er ansvarlig for indsættelsen af Wagner Groups lejesoldater i Ukraine.«
læses:
»Yevgeniy Prigozhin er en fremtrædende russisk forretningsmand med tætte forbindelser til præsident Putin og det russiske forsvarsministerium. Han finansierer og er uofficiel leder af Wagner Group, en privat militær enhed uden selvstændig retssubjektivitet med base i Rusland, der er ansvarlig for indsættelsen af Wagner Groups lejesoldater i Ukraine.«
16.6.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161/123 |
Berigtigelse til Rådets afgørelse (FUSP) 2021/2008 af 16. november 2021 om ændring og ajourføring af afgørelse (FUSP) 2018/340 om opstilling af listen over projekter, der skal udvikles under PESCO
( Den Europæiske Unions Tidende L 407 af 17. november 2021 )
Side 38, artikel 1, nr. 1):
I stedet for:
»»48. |
Kampvognssimulator- og kampvognstestcenter (MBT-SIMTEC)« |
læses:
»»48. |
Simulator- og testcenter for hovedkampvogne (MBT-SIMTEC)«. |
Side 40, bilag I, kolonnen »Projekt«:
I stedet for:
»48. |
Kampvognssimulator- og kampvognstestcenter (MBT-SIMTEC)« |
læses:
»48. |
Simulator- og testcenter for hovedkampvogne (MBT-SIMTEC)«. |
Side 43, bilag II, kolonnen »Projekt«:
I stedet for:
»47. |
Kampvognssimulator- og kampvognstestcenter (MBT-SIMTEC)« |
læses:
»47. |
Simulator- og testcenter for hovedkampvogne (MBT-SIMTEC)«. |
16.6.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161/124 |
Berigtigelse til Kommissionens forordning (EU) 2021/1323 af 10. august 2021 om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdierne for cadmium i visse fødevarer
( Den Europæiske Unions Tidende L 288 af 11. august 2021 )
Side 16, bilaget om ændring af del 3, punkt 3.2 (cadmium), i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, skemaet, punkt 3.2.13.2, anden kolonne:
I stedet for:
»— |
Chokolade med < 50 % kakaotørstof i alt, mælkechokolade med < 30 % kakaotørstof i alt« |
læses:
»— |
Chokolade med < 50 % kakaotørstof i alt, mælkechokolade med ≥ 30 % kakaotørstof i alt«. |
Side 16, bilaget om ændring af del 3, punkt 3.2 (cadmium), i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, skemaet, punkt 3.2.13.3, anden kolonne:
I stedet for:
»— |
Chokolade med < 50 % kakaotørstof i alt« |
læses:
»— |
Chokolade med ≥ 50 % kakaotørstof i alt«. |
16.6.2022 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 161/125 |
Berigtigelse til Kommissionens forordning (EU) 2015/1185 af 24. april 2015 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF for så vidt angår krav til miljøvenligt design af produkter til lokal rumopvarmning til fast brændsel
( Den Europæiske Unions Tidende L 193 af 21. juli 2015 )
Side 3, artikel 1, stk. 1:
I stedet for:
»1. Denne forordning fastsætter krav til miljøvenligt design for produkter til lokal rumopvarmning til fast brændsel med en nominel varmeydelse på 50 kW eller derunder.«
læses:
»1. Denne forordning fastsætter krav til miljøvenligt design ved omsætning og ibrugtagning af produkter til lokal rumopvarmning til fast brændsel med en nominel varmeydelse på 50 kW eller derunder.«