ISSN 1725-2520 |
||
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385 |
|
![]() |
||
Dansk udgave |
Retsforskrifter |
47. årgang |
Indhold |
|
I Retsakter, hvis offentliggørelse er obligatorisk |
Side |
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
|
|
Berigtigelser |
|
|
* |
||
|
|
|
|
|
(1) EØS-relevant tekst. |
DA |
De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode. Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
I Retsakter, hvis offentliggørelse er obligatorisk
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/1 |
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2252/2004
af 13. december 2004
om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 62, nr. 2), litra a),
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
Det Europæiske Råd i Thessaloniki den 19. og 20. juni 2004 bekræftede, at der er brug for en sammenhængende strategi i Den Europæiske Union med hensyn til biometriske identifikatorer eller biometriske data for så vidt angår tredjelandsstatsborgeres rejsedokumenter, EU-borgeres pas og informationssystemerne (VIS og SIS II). |
(2) |
Der er blevet indført minimumssikkerhedsstandarder for pas ved en resolution vedtaget af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 17. oktober 2000 (3). Denne resolution bør nu opgraderes ved en fællesskabsforanstaltning, så der kan skabes bedre harmoniserede sikkerhedsstandarder for pas og rejsedokumenter til beskyttelse mod forfalskning. Samtidig bør der integreres biometriske identifikatorer i passet og rejsedokumentet, så der etableres en pålidelig forbindelse mellem dokumentet og dets rette indehaver. |
(3) |
Harmonisering af sikkerhedselementerne og integrering af biometriske identifikatorer er et vigtigt skridt hen imod anvendelsen af nye elementer med henblik på den fremtidige udvikling på EU-plan, for at gøre rejsedokumentet sikrere og etablere en mere pålidelig forbindelse mellem indehaveren på den ene side og passet og rejsedokumentet på den anden side og dermed bidrage væsentligt til at sikre, at det beskyttes mod svigagtig brug. Der bør tages hensyn til specifikationerne fra Den Internationale Organisation for Civil Luftfart og især de specifikationer, som er fastsat i dokument 9303 om maskinlæsbare rejsedokumenter. |
(4) |
Denne forordning omfatter kun harmonisering af sikkerhedselementer, herunder biometriske identifikatorer, til brug i medlemsstaternes pas og rejsedokumenter. De myndigheder og organer, der bemyndiges til at få adgang til oplysningerne på lagringsmediet, bør udpeges i henhold til national lovgivning, medmindre andet er fastsat i EF- eller EU-retten eller i internationale aftaler. |
(5) |
Denne forordning bør kun fastsætte specifikationer, der ikke er hemmelige. Disse specifikationer skal suppleres med specifikationer, der kan hemmeligholdes for at modvirke efterligning og forfalskning. Sådanne yderligere tekniske specifikationer bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (4). |
(6) |
Kommissionen bør bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 1683/95 af 29. maj 1995 om ensartet udformning af visa (5). |
(7) |
For at sikre, at de omhandlede oplysninger ikke bliver tilgængelige for flere personer end nødvendigt, er det også vigtigt, at hver medlemsstat kun udpeger ét organ som ansvarligt for fremstilling af pas og rejsedokumenter, idet medlemsstaterne dog om nødvendigt kan vælge i stedet at udpege et andet organ. Af sikkerhedshensyn skal hver medlemsstat meddele Kommissionen og de andre medlemsstater navnet på det udpegede organ. |
(8) |
Med hensyn til de personoplysninger, der behandles i forbindelse med pas og rejsedokumenter, finder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6) anvendelse. Det skal sikres, at der ikke lagres andre oplysninger i passet end dem, der er foreskrevet i denne forordning eller i bilaget hertil, eller som fremgår af det relevante rejsedokument. |
(9) |
I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet er det med henblik på at nå det grundlæggende mål om at indføre fælles sikkerhedsstandarder og interoperable biometriske identifikatorer nødvendigt og hensigtsmæssigt at fastlægge regler for alle de medlemsstater, der anvender konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 (7). Denne forordning er ikke mere vidtgående, end hvad der er nødvendigt for at nå de tilstræbte mål, jf. traktatens artikel 5, stk. 3. |
(10) |
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter at Rådet har truffet afgørelse om denne forordning til udbygning af Schengen-reglerne efter bestemmelserne i afsnit IV i tredje del af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne forordning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling. |
(11) |
Denne forordning er et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengen-reglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (8). Det Forenede Kongerige deltager ikke i vedtagelsen af denne forordning, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige. |
(12) |
Denne forordning er et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengen-reglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (9). Irland deltager ikke i vedtagelsen af denne forordning, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland. |
(13) |
For Islands og Norges vedkommende er denne forordning et led i udviklingen af bestemmelserne i Schengen-reglerne på det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til den aftale (10), som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne (11). |
(14) |
For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning et led i udviklingen af bestemmelserne i Schengen-reglerne som omhandlet i den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union og Det Europæiske Fællesskab har indgået med Det Schweiziske Forbund om denne stats associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengen-reglerne (12), som falder ind under det område, der er omhandlet i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 4, stk. 1, i Rådets afgørelse af 25. oktober 2004 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og på Det Europæiske Fællesskabs vegne af og midlertidig anvendelse af visse bestemmelser i den pågældende aftale (13) — |
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. De pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder, skal overholde de minimumssikkerhedsstandarder, der er fastsat i bilaget.
2. Pas og rejsedokumenter skal omfatte et lagringsmedium, der indeholder et ansigtsbillede. Medlemsstaterne skal også indsætte fingeraftryk i interoperable formater. Oplysningerne skal sikres, og lagringsmediet skal have tilstrækkelig kapacitet og være i stand til at sikre oplysningernes integritet, ægthed og fortrolige karakter.
3. Denne forordning finder anvendelse på pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder. Den finder ikke anvendelse på identitetskort, som medlemsstaterne udsteder til deres statsborgere eller på midlertidige pas eller rejsedokumenter med en gyldighed på højst 12 måneder.
Artikel 2
Der udarbejdes efter proceduren i artikel 5, stk. 2, yderligere tekniske specifikationer for passet for så vidt angår:
a) |
yderligere sikkerhedselementer og -krav, herunder bedre standarder til sikring mod efterligning og forfalskning |
b) |
tekniske specifikationer for lagringsmediet for de biometriske oplysninger og sikring heraf, herunder forebyggelse af uautoriseret adgang |
c) |
kvalitetskrav og fælles standarder for ansigtsbilledet og fingeraftrykkene. |
Artikel 3
1. I overensstemmelse med proceduren i artikel 5, stk. 2, kan det besluttes, at de i artikel 2 omhandlede specifikationer er hemmelige og ikke må offentliggøres. I så fald meddeles de kun til de organer, der udpeges af medlemsstaterne til at forestå trykningen, og til personer, der er behørigt bemyndiget af en medlemsstat eller af Kommissionen.
2. Hver medlemsstat udpeger ét enkelt organ som ansvarligt for trykning af pas og rejsedokumenter. Medlemsstaten meddeler Kommissionen og de andre medlemsstater navnet på dette organ. Et og samme organ kan udpeges af to eller flere medlemsstater. Hver medlemsstat har ret til i stedet at udpege et andet organ. Den underretter i så fald Kommissionen og de andre medlemsstater herom.
Artikel 4
1. Medmindre andet følger af bestemmelserne om databeskyttelse har den person, til hvem passet eller rejsedokumentet er udstedt, ret til at kontrollere de personoplysninger, som er indført i passet eller rejsedokumentet, og til om fornødent at anmode om at få dem berigtiget eller slettet.
2. Pas og rejsedokumenter må ikke indeholde maskinlæsbare oplysninger, medmindre det er foreskrevet i denne forordning eller i bilaget hertil, eller de er indført i passet af den udstedende medlemsstat ifølge dens nationale lovgivning.
3. Ved anvendelsen af denne forordning må biometriske oplysninger i pas og rejsedokumenter kun anvendes for at kontrollere
a) |
dokumentets ægthed |
b) |
indehaverens identitet ved hjælp af umiddelbart tilgængelige, sammenlignelige oplysninger, når forevisning af pas eller andre rejsedokumenter er lovpligtig. |
Artikel 5
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1683/95.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 6
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Medlemsstaterne anvender denne forordning
a) |
for så vidt angår ansigtsbilledet: senest 18 måneder |
b) |
for så vidt angår fingeraftryk: senest 36 måneder |
efter vedtagelsen af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 2. Gyldigheden af allerede udstedte pas og rejsedokumenter berøres dog ikke.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2004.
På Rådets vegne
B. R. BOT
Formand
(1) EUT C 98 af 23.4.2004, s. 39.
(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 2.12.2004 (endnu ikke offentliggjort i EUT).
(3) EFT C 310 af 28.10.2000, s. 1.
(4) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.
(5) EFT L 164 af 14.7.1995, s. 1. Senest ændret ved tiltrædelsesakten af 2003.
(6) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31. Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).
(7) EFT L 239 af 22.9.2000, s. 19. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 871/2004 (EUT L 162 af 30.4.2004, s. 29).
(8) EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43.
(9) EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20.
(10) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31.
(11) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.
(12) Rådets dok. 13054/04 tilgængeligt på: http://register.consilium.eu.int
(13) Rådets dok. 13464/04 og 13466/04 tilgængelige på: http://register.consilium.eu.int
BILAG
MINIMUMSSIKKERHEDSSTANDARDER I PAS OG REJSEDOKUMENTER, SOM MEDLEMSSTATERNE UDSTEDER
Indledning
I dette bilag fastlægges det sikkerhedsniveau, medlemsstaternes pas og rejsedokumenter som et minimum skal opfylde. Bilagets bestemmelser vedrører navnlig persondatasiden. De almindelige sikkerhedsfeatures gælder også de øvrige dele af pas og rejsedokumenter.
Persondatasiden kan indeholde forskelligt generelt materiale. I dette bilag defineres det sikkerhedsniveau, der som et minimum skal være opfyldt med hensyn til det mere specielle materiale, der anvendes.
1. Materiale
Det papir, der benyttes til de dele af pas og rejsedokumenter, der indeholder personoplysninger eller andre oplysninger, skal opfylde følgende minimumskrav:
— |
ingen optiske blegemidler |
— |
totonede vandmærker |
— |
sikkerhedsreagenser til beskyttelse mod forsøg på kemisk radering |
— |
farvede fibre (både delvis synlige og delvis fluorescerende i UV-lys eller usynlige og fluorescerende i mindst to farver) |
— |
UV-fluorescerende planchetter anbefales (og er obligatoriske for selvklæbende mærkater) |
— |
sikkerhedstråd anbefales. |
Hvis persondatasiden har form af en selvklæbende mærkat, behøver papiret til denne side ikke at indeholde vandmærke. Papiret til forsatsen behøver heller ikke at indeholde vandmærke. Sikkerhedsreagenser er kun nødvendige på forsatsen, hvis der anbringes oplysninger dér.
Hæftetråd bør beskyttes mod udskiftning.
Hvis et persondatakort, der skal indsættes i passet, udelukkende er fremstillet af et syntetisk materiale, kan de kendetegn til konstatering af ægthed, der anvendes i paspapir, sædvanligvis ikke benyttes. Ved selvklæbende mærkater og persondatakort skal der kompenseres for de manglende kendetegn i materialerne ved anvendelse af sikkerhedstryk, brug af et middel til sikring imod kopiering eller ved anvendelse af en udfærdigelsesteknik i henhold til afsnit 3, 4 og 5, der er mere vidtgående end nedenstående minimumsstandarder.
2. Persondatasiden
Passet skal indeholde en maskinlæsbar persondataside, der overholder de specifikationer, som er anført i ICAO-dokument 9303 om maskinlæsbare pas (del 1), og udfærdigelsesprocedurerne skal overholde de specifikationer for maskinlæsbare pas, som er fastsat i nævnte dokument.
Billedet af indehaverens ansigt skal også anbringes på denne side og må ikke indsættes, men skal integreres i materialet til persondatasiden ved hjælp af de udfærdigelsesteknikker, der er omhandlet i afsnit 5 i dette bilag.
Personoplysningerne indføres på passets første side efter titelsiden. Under alle omstændigheder må personoplysninger fremover ikke anbringes på forsatsarket.
Persondatasiden skal have et layout, der gør det muligt at skelne den fra de øvrige sider.
3. Trykteknikker
Følgende trykteknikker anvendes:
A. |
Bundtryk:
|
B. |
Fortrykt tekst: med integreret mikroskrift (hvis det ikke allerede findes i bundtrykket). |
C. |
Nummerering: På alle sider i passet bør passets individuelle nummer være trykt (helst med særlige tal- eller skrifttyper og med UV-fluorescerende farve), perforeret eller i persondatakort integreret med den samme teknik som den, der anvendes til personoplysningerne. Ved persondatakort anbefales det, at passets nummer er synligt på begge sider af kortet. Hvis personoplysningerne er anført på en selvklæbende mærkat, trykkes passets nummer med fluorescerende farve og særlige tal- eller skrifttyper. Hvis personoplysningerne er anført på en selvklæbende mærkat eller på en ikke-lamineret papirside i passet, skal der tillige anvendes dybtryk med kipeffekt (»latent image«), mikroskrift og optisk variabel trykfarve samt DOVID (Diffractive Optically Variable Image Device). Til persondatakort, som udelukkende består af et syntetisk materiale, skal der ligeledes anvendes yderligere optisk variable anordninger, i det mindste ved brug af DOVID eller tilsvarende foranstaltninger. |
4. Beskyttelse mod kopiering
En optisk variabel anordning (OVD) eller et tilsvarende sikkerhedselement, som giver det samme identifikations- og sikkerhedsniveau som det sikkerhedselement, der på nuværende tidspunkt anvendes i det ensartet udformede visum, skal anvendes på persondatasiden og have form af diffraktive strukturer, der varierer, når de ses fra forskellige vinkler (DOVID), integreret i varmlaminatet eller et tilsvarende laminat (der skal være så tyndt som muligt) eller anbragt som OVD-film, eller på selvklæbende mærkater eller en ikke-lamineret papirside i passet påført som metalliseret eller delvis demetalliseret OVD (med dybtryk) eller tilsvarende sikkerhedselementer.
OVD-sikkerhedselementerne bør integreres i dokumentet som en del af de forskellige lag, der effektivt sikrer mod efterligning og forfalskning. I dokumenter, der er fremstillet af papir, skal de integreres over så stor en overflade som muligt som et element i varmlaminatet eller et tilsvarende laminat (der skal være så tyndt som muligt) eller sikkerhedsfilmen som beskrevet i afsnit 5. I dokumenter, der er fremstillet af et syntetisk materiale, bør de integreres i kortlaget over så stor en overflade som muligt.
Hvis et persondatakort, der er fremstillet af et syntetisk materiale, personaliseres ved hjælp af lasergravering, og et optisk variabelt lasermærke (MLI/CLI) integreres heri, skal der anvendes en diffraktiv OVD, i det mindste i form af en påført metalliseret eller transparent DOVID, for at opnå øget beskyttelse mod kopiering.
Hvis en persondataside er fremstillet af et syntetisk materiale med papirkerne, anvendes en diffraktiv OVD, i det mindste i form af en påført metalliseret eller transparent DOVID, for at opnå øget beskyttelse mod kopiering.
5. Teknikker i forbindelse med udstedelse
For at beskytte pasoplysningerne tilstrækkeligt mod forsøg på efterligning og forfalskning, skal personoplysningerne, herunder pasindehaverens foto og dennes underskrift samt de vigtigste oplysninger i forbindelse med udstedelsen, fremover integreres i dokumentmaterialet. Der må ikke længere anvendes konventionelle metoder til fastgørelse af fotografiet.
Følgende teknikker kan anvendes:
— |
laserprint |
— |
termoprint |
— |
inkjet-print |
— |
fotografisk tryk |
— |
lasergravering, som effektivt trænger ind i kortlagene. |
For at sikre personoplysninger og udstedelsesdata tilstrækkeligt mod forsøg på forfalskning er varmlaminering eller tilsvarende laminering (der skal være så tynd som muligt) med en sikkerhedsfeature til forhindring af kopiering obligatorisk, hvis der anvendes laserprint, termoprint eller fotografisk tryk.
Rejsedokumenter skal udstedes i maskinlæsbar form. Persondatasidens layout skal overholde de specifikationer, som er anført i ICAO-dokument 9303, del 1, og udfærdigelsesprocedurerne skal overholde de specifikationer, som er fastsat i nævnte dokument for maskinlæsbare dokumenter.
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/7 |
KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2253/2004
af 23. december 2004
om ændring af forordning (EØF) nr. 2237/77 om det bedriftsskema, der skal anvendes ved konstateringen af landbrugsbedrifternes indkomstforhold
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning nr. 79/65/EØF af 15. juni 1965 om oprettelse af et informationsnet for landøkonomisk bogføring til belysning af indkomstforhold og driftsøkonomiske forhold i landbruget i Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (1), særlig artikel 7, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
Ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2237/77 (2) er det fastsat, hvad bedriftsskemaet skal indeholde. |
(2) |
I forbindelse med de data, der indsamles til bedriftsskemaet, må der tages hensyn til udviklingen i den fælles landbrugspolitik. Ved Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (3) er der foretaget en gennemgribende ændring af den måde, hvorpå der betales støtte til landbrugerne i EF. Der må tages hensyn til disse ændringer i bedriftsskemaet for at kunne overvåge landbrugsindkomsternes udvikling korrekt og skabe et tilfredsstillende grundlag for forretningsanalyser af bedrifterne. |
(3) |
Bedriftsskemaet må tilpasses som følge af Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse. |
(4) |
Forordning (EØF) nr. 2237/77 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. |
(5) |
Da nogle af ændringerne finder anvendelse fra og med 2004, bør ændringerne af bedriftsskemaet gælde fra regnskabsåret 2004. |
(6) |
De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Fællesskabskomitéen for Informationsnettet for Landøkonomisk Bogføring — |
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag I og II til forordning (EØF) nr. 2237/77 ændres som angivet i henholdsvis bilag I og II til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes med virkning fra regnskabsåret 2004, der begynder i perioden fra den 1. januar til og med den 1. juli 2004.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. december 2004.
På Kommissionens vegne
Mariann FISCHER BOEL
Medlem af Kommissionen
(1) EFT 109 af 23.6.1965, s. 1859/65. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 660/2004 (EUT L 104 af 8.4.2004, s. 97).
(2) EFT L 263 af 17.10.1977, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1837/2001 (EFT L 255 af 24.9.2001, s. 1).
(3) EUT L 270 af 21.10.2003, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 864/2004 (EUT L 161 af 30.4.2004, s. 48).
BILAG I
I bilag I til forordning (EØF) nr. 2237/77 foretages følgende ændringer:
1) |
I tabel A (GENERELLE OPLYSNINGER OM BEDRIFTEN) affattes linjerne vedrørende rubrik nummer 1 og 2 således:
|
2) |
Tabel M affattes således: »M. DIREKTE BETALINGER BASERET PÅ AREALER ELLER ANIMALSK PRODUKTION — efter Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 (1), (EF) nr. 1254/1999 (2) og (EF) nr. 1782/2003 (3) (rubrik 601 til 680 og 700 til 772)
|
(1) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 1.
BILAG II
I bilag II til forordning (EØF) nr. 2237/77 foretages følgende ændringer:
1) |
Punkt 107 affattes således: »107. Momsordning Den momsordning (løbenummer 400), som bedriften er underlagt, anføres for hver bedrift med kodenummeret i følgende liste:
Underopdeling af momsordningen (kun Spanien, Frankrig, Italien, Ungarn og Polen)
|
2) |
Punkt 113 affattes således: 113. ‘Heraf: Det samlede beløb i rubrik 112 opdelt på:
|
3) |
I afdeling K affattes titlen og de første tre afsnit således: »K. PRODUKTION (bortset fra husdyr) Visse produktrubrikker er underopdelt i underrubrikker. I sådanne tilfælde anføres oplysninger i kolonne 4 til 10 både i underrubrikkerne og hovedrubrikken. I dette tilfælde anføres underrubrikkernes aggregat i hovedrubrikken. Der foretages særskilte angivelser for afgrøder på udtagne arealer efter Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 og (EF) nr. 1782/2003. Der foretages også særskilte angivelser, hvis den samme afgrøde dyrkes både med kunstig vanding og uden kunstig vanding. Data for afgrøder på roden anføres under den relevante rubrik med undtagelse af arealer, som ikke skal anføres. Det samme gælder for afgrøder fra jord, der forpagtes lejlighedsvis for mindre end et år.«. |
4) |
Punkt 146 affattes således:
|
5) |
I underafdelingen KOLONNER I TABEL K affattes teksten vedrørende kolonne 2 (Afgrødetype) og kolonne 3 (Manglende data) således: »Afgrødetype (kolonne 2) Der skelnes mellem følgende typer afgrøder og tilsvarende koder:
A. Markafgrøder (herunder friske grøntsager, meloner og jordbær, der dyrkes som frilandskultur i vekseldrift med landbrugsafgrøder. Afgrøder fra arealer, der er udtaget efter forordning (EF) nr. 1251/1999 eller (EF) nr. 1782/2003, er ikke medregnet).
B. Gartneriafgrøder og blomsterprodukter dyrket på friland
C. Overdækkede afgrøder
D. Afgrøder på arealer, der er udtaget efter Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 eller (EF) nr. 1782/2003.
E. Energiafgrøder
Manglende data (kolonne 3)
|
6) |
Afdeling L affattes således: »L. KVOTER OG ANDRE RETTIGHEDER Mængden af en erhvervet kvote anføres altid i kolonne 9. Også kvoter, der oprindelig blev erhvervet gratis, anføres til løbende markedspriser, hvis transaktionerne ikke er knyttet til jord. Kvoter, der ikke kan forhandles særskilt fra tilhørende areal, anføres kun i tabel G. Nogle data anføres samtidigt, individuelt eller som dele af aggregater, i andre rubrikker i tabel F, G og/eller K. Følgende rubrikker anvendes:
KOLONNER I TABEL L Kvoter eller andre rettigheder (kolonne 1 Rubrik for kvote eller rettighed. Datatype (kolonne 2)
(kolonne 3). »Fri.« Betalinger (kolonne 4) For kode 1 i kolonne 2:
For kode 2 i kolonne 2:
Indtægter (kolonne 5) For kode 1 i kolonne 2:
For kode 2 i kolonne 2:
Status ved regnskabsårets begyndelse (kolonne 6) For kode 1 i kolonne 2:
For kode 2 i kolonne 2:
Afskrivninger (kolonne 7) Afskrivninger af kvoter og andre rettigheder kan anføres i denne kolonne. Afskrivninger af kvoter og andre rettigheder anføres ikke i tabel G (position 340). Status ved regnskabsårets slutning (kolonne 8) For kode 1 i kolonne 2:
For kode 2 i kolonne 2:
Mængde (kolonne 9) Der benyttes følgende enheder:
Afgifter, tillægsafgift (kolonne 10) Anføres kun en gang, med kolonne 2 = 2. Rubrik 401: Tillægsafgift for produktionen af mælk i regnskabsåret, ellers det betalte beløb. 0 anføres, hvis der er en kvote, men ingen betaling.«. |
7) |
Afdeling M affattes således: »M. DIREKTE BETALINGER BASERET PÅ AREALER ELLER ANIMALSK PRODUKTION — efter Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999(1), (EF) nr. 1254/1999 og (EF) nr. 1782/2003 (rubrik 600 til 680 og 700 til 772) (1)
KOLONNER I TABEL M Produkt eller produktkombination (kolonne 1) (kolonne 2 og 3)»Fri« Antal basisenheder for betalinger (kolonne 4). For rubrik 600 til 655, 680 og 769 angives det areal i ar, som der skal udbetales støtte for til producenten. For rubrik 710 til 766 anføres antallet af betalinger. For rubrik 670 til 674 anføres antallet af aktiverede rettigheder. For rubrik 770 til 772 anføres størrelsen af den individuelle referencemængde (i hkg). Støtte i alt (kolonne 5) Summen af den støtte, der er modtaget eller fastslået ret til i regnskabsåret. Referenceudbytte (kolonne 6) For rubrik 602 til 613, 622 til 633 og 650 anføres det referenceudbytte (i kg/ha), som var beregningsgrundlag for de præmier, der modtages. Hvis denne oplysning ikke findes i bedriftens regnskaber, kan den indføjes af forbindelsesorganet på grundlag af de regionale tal og bedriftens beliggenhed. (kolonne 7 til 10). »Fri«.« (1) I givet fald kan disse koder også anvendes for supplerende national direkte støtte i Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Polen og Slovakiet." |
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/20 |
KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2254/2004
af 27. december 2004
om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler (1), særlig artikel 13, andet led, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
De harmoniserede regler for økologisk husdyrproduktion er ret nye, og selv med den seneste udvikling i denne sektor er biodiversiteten af økologisk opdrættede husdyrarter på markedet fortsat utilstrækkelig. Det er derfor fortsat nødvendigt at lette udviklingen af den økologiske husdyrproduktion. |
(2) |
Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2277/2003 (2), der ændrede bilag I og II til forordning (EØF) nr. 2092/91, blev overgangsperioden for at indsætte konventionelle dyr i det økologiske produktionssystem forlænget til den 31. december 2004. Forlængelsen af fristen har dog vist sig at være utilstrækkelig for fjerkræproduktion, der omfatter forskellige etaper for forskellige specialsektorer. |
(3) |
Der er derfor fortsat brug for dyr, som ikke er økologisk opdrættet. Bestemmelserne om dyrenes oprindelse bør derfor tilpasses. |
(4) |
Selv om det allerede er muligt at udbygge oprindelsesreglerne for kyllinger til æglægning, er produktionsreglerne for disse dyr endnu ikke blevet harmoniseret. Indtil sådanne regler opstilles, bør højst 18 uger gamle kyllinger til æglægning, der ikke er økologisk opdrættet, kunne indsættes i økologiske produktionsenheder, hvis økologisk opdrættede kyllinger ikke findes, på de betingelser, der gælder, inden sådanne dyr indsættes i det økologiske produktionssystem. |
(5) |
Bilag I til forordning (EØF) nr. 2092/91 bør derfor ændres. |
(6) |
Nærværende forordning bør træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende, fordi visse bestemmelser om dyrs oprindelse udløber den 31. december 2004. |
(7) |
De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 14 i forordning (EØF) nr. 2092/91 — |
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag I til forordning (EØF) nr. 2092/91 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2005.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. december 2004.
På Kommissionens vegne
Mariann FISCHER BOEL
Medlem af Kommissionen
(1) EFT L 198 af 22.7.1991, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1481/2004 (EUT L 272 af 20.8.2004, s. 11).
(2) EUT L 336 af 23.12.2003, s. 68.
BILAG
I del B i bilag I til forordning (EØF) nr. 2092/91 foretages følgende ændringer:
a) |
Første og andet led i punkt 3.4. affattes således:
|
b) |
Punkt 3.5. affattes således:
|
c) |
Punkt 3.6. affattes således:
|
d) |
Punkt 3.7. affattes således:
|
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/22 |
KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2255/2004
af 27. december 2004
om bevis for afslutning af toldformaliteter ved import af sukker til et tredjeland, jf. artikel 16 i forordning (EF) nr. 800/1999
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 om den fælles markedsordning for sukker (1), særlig artikel 27, stk. 11, første afsnit, andet led, andet punktum, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
Efter artikel 27, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1260/2001 kan eksportrestitutionen for sukkerprodukter differentieres efter destination, når situationen på verdensmarkedet eller særlige krav på visse markeder gør dette nødvendigt. |
(2) |
I artikel 1 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1327/2004 af 19. juli 2004 om en løbende licitation for produktionsåret 2004/05 med henblik på fastsættelse af en eksportafgift og/eller eksportrestitution for hvidt sukker (2) er der fastsat bestemmelser om en sådan differentiering, idet visse destinationer er udelukket. Visse destinationer er også udelukket i forbindelse med den fastsættelse hver anden uge eller hver måned af eksportrestitutionen for hvidt sukker, råsukker, sirupper og visse andre sukkerprodukter, der er fastsat i artikel 28 og 30 i forordning (EF) nr. 1260/2001. |
(3) |
Efter artikel 27, stk. 11, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1260/2001 betales restitutionen først, når det er godtgjort, at produkterne er blevet udført fra Fællesskabet og, for så vidt angår en differentieret restitution, har nået den i licensen anførte destination eller en anden destination, for hvilken der er fastsat en restitution. |
(4) |
I artikel 16 i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (3), er det anført, hvilke dokumenter der kan udgøre bevis for afslutning af toldformaliteter ved import til tredjelande, hvis restitutionen differentieres efter destination. Ifølge disse bestemmelser kan Kommissionen i tilfælde, der skal fastlægges nærmere, bestemme, at det i nævnte artikel omhandlede bevis anses for at være ført ved hjælp af et særligt dokument eller på enhver anden måde. |
(5) |
Eksportforretninger i sukkersektoren reguleres normalt ved hjælp af fob-kontrakter i overensstemmelse med terminsmarkedet i London. Køberne overtager derfor alle kontraktlige forpligtelser på fob-stadiet, herunder bevis for afslutning af toldformaliteter, uden at have modtaget den restitution, som beviset giver ret til. Fremskaffelse af bevis for alle mængder, der er eksporteret, kan skabe store administrative vanskeligheder i visse lande, hvorved betaling af restitutionen for alle de mængder, der faktisk er eksporteret, kan blive betydeligt forsinket eller slet ikke finde sted. |
(6) |
For at begrænse følgerne heraf for markedets ligevægt blev der ved Kommissionens forordning (EF) nr. 40/2004 af 9. januar 2004 om bevis for afslutning af toldformaliteter ved import af sukker til et tredjeland, jf. artikel 16 i forordning (EF) nr. 800/1999 (4) fastsat bestemmelser om alternative beviser, ud fra hvilke produktet kan anses for importeret til tredjelandet. |
(7) |
I perioden op til den 31. december 2004, hvor anvendelsesperioden for forordning (EF) nr. 40/2004 udløber, hersker der fortsat administrative vanskeligheder med de deraf følgende konsekvenser for markedet, og der bør derfor på ny anvendes alternative ankomstbeviser for eksportforretninger, der gennemføres fra den 1. januar 2005. |
(8) |
Da det drejer sig om undtagelsesbestemmelser, bør de kun anvendes i en begrænset periode. |
(9) |
De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Sukker — |
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ved eksport, der gennemføres i henhold til artikel 27 i forordning (EF) nr. 1260/2001, og for hvilken eksportøren ikke kan fremlægge de beviser, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 800/1999, anses produktet uanset artikel 16 at være importeret til et tredjeland, hvis følgende tre dokumenter fremlægges:
a) |
en kopi af transportdokumentet |
b) |
en attest for losning af produktet, der er udstedt af en officiel tjeneste i det pågældende tredjeland eller af en medlemsstats officielle tjenester i destinationslandet eller af et internationalt kontrolselskab, der er godkendt i henhold til artikel 16a til 16f i forordning (EF) nr. 800/1999, og som attesterer, at produktet har forladt losningsstedet eller, for så vidt som de tjenester eller selskaber, der udfærdiger attesten, er underrettet, at produktet ikke siden er blevet indladet med henblik på genudførsel |
c) |
et bankdokument, der er udfærdiget af godkendte mellemmænd etableret i Fællesskabet, og som attesterer, at betaling for den pågældende eksport er blevet godskrevet på eksportørens konto hos dem, eller beviset for betaling. |
2. Ved anvendelse af artikel 20 i forordning (EF) nr. 800/1999 tager medlemsstaterne hensyn til bestemmelserne i nærværende artikels stk. 1.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 2005.
Den anvendes til den 31. december 2005.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. december 2004.
På Kommissionens vegne
Mariann FISCHER BOEL
Medlem af Kommissionen
(1) EFT L 178 af 30.6.2001, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 39/2004 (EUT L 6 af 10.1.2004, s. 16).
(2) EUT L 246 af 20.7.2004, s. 23. Ændret ved forordning (EF) nr. 1685/2004 (EUT L 303 af 30.9.2004, s. 21).
(3) EFT L 102 af 17.4.1999, s. 11. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 671/2004 (EUT L 105 af 14.4.2004, s. 5).
(4) EUT L 6 af 10.1.2004, s. 17. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 778/2004 (EUT L 123 af 27.4.2004, s. 62).
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/24 |
KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2256/2004
af 14. oktober 2004
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 747/2001 hvad angår fællesskabstoldkontingenter for visse landbrugsprodukter med oprindelse i Egypten, Malta og Cypern og hvad angår referencemængder for visse produkter med oprindelse i Malta og Cypern
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union (1), særlig artikel 57, stk. 2,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 747/2001 af 9. april 2001 om forvaltning af fællesskabstoldkontingenter og referencemængder for varer, der er præferenceberettigede i medfør af aftalerne med visse Middelhavslande og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1981/94 og (EF) nr. 934/95 (2) særlig artikel 5, stk. 1, litra b), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
Ved sin afgørelse 2004/664/EF af 24. september 2004 (3) gav Rådet tilladelse til undertegnelse og midlertidig anvendelse fra 1. maj 2004 af en protokol til Euro-Middelhavsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Arabiske Republik Egypten på den anden side for at tage hensyn til Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Ungarns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union. |
(2) |
I henhold til denne protokol indføres et nyt toldkontingent, og der foretages ændringer i de i henhold til forordning (EF) nr. 747/2001 eksisterende toldkontingenter. |
(3) |
For at kunne implementere det nye toldkontingent og ændringerne i de eksisterende toldkontingenter er det nødvendigt at foretage ændringer i forordning (EF) nr. 747/2001. |
(4) |
For året 2004 skal mængderne for de nye toldkontingenter og forhøjelserne af de eksisterende toldkontingenter beregnes i forhold til de i protokollen angivne basismængder under hensyntagen til den del af perioden, der er udløbet inden den 1. maj 2004. |
(5) |
Med henblik på at lette forvaltningen af visse eksisterende toldkontingenter indeholdt i forordning (EF) nr. 747/2001 bør de mængder, der importeres inden for rammerne af disse kontingenter, modregnes i de toldkontingenter, der er åbnet i medfør af forordning (EF) nr. 747/2001, som ændret ved nærværende forordning. |
(6) |
Efter Maltas og Cyperns tiltrædelse af Den Europæiske Union bør toldkontingenterne og referencemængderne for produkter med oprindelse i disse medlemsstater som indeholdt i forordning (EF) nr. 747/2001 bortfalde. Henvisningen til disse kontingenter og referencemængder bør derfor udgå. |
(7) |
Eftersom protokollen til Euro-Middelhavsaftalen mellem EU og Egypten anvendes foreløbigt fra den 1. maj 2004, bør denne forordning finde anvendelse fra samme dato og bør træde i kraft hurtigst muligt. |
(8) |
De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelsen fra Toldkodeksudvalget — |
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 747/2001 foretages følgende ændringer:
1) |
Artikel 1 affattes således: »Artikel 1 Toldindrømmelser inden for rammerne af fællesskabstoldkontingenter eller referencemængder Ved overgang til fri omsætning i Fællesskabet af varer med oprindelse i Algeriet, Marokko, Tunesien, Egypten, Jordan, Syrien, Libanon, Israel, Vestbredden og Gaza samt Tyrkiet, der er opført i bilag I til IX, kan der indrømmes suspension eller nedsættelse af tolden inden for rammerne af fællesskabstoldkontingenter eller inden for rammen af referencemængder i de perioder og i overensstemmelse med de bestemmelser, der er fastsat i denne forordning.«. |
2) |
Artikel 3, stk. 2, udgår. |
3) |
Bilag IV er ændret som angivet i bilaget til denne forordning. |
4) |
Bilag X og XI udgår. |
Artikel 2
De mængder, der i medfør af forordning (EF) nr. 747/2001 er overgået til fri omsætning i Fællesskabet siden åbningen af de kontingentperioder, der stadig er åbne den 1. maj 2004 inden for rammerne af toldkontingenterne med løbenumrene 09.1707, 09.1710, 09.1711, 09.1719, 09.1721 og 09.1772, vil ved ikrafttrædelsen af denne forordning blive modregnet i de respektive toldkontingenter i bilag IV til forordning (EF) nr. 747/2001, som ændret ved nærværende forordning.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. maj 2004.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. oktober 2004.
På Kommissionens vegne
Frederik BOLKESTEIN
Medlem af Kommissionen
(1) EUT L 236 af 23.9.2003, s. 33.
(2) EFT L 109 af 19.4.2001, s. 2. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 54/2004 (EUT L 7 af 13.1.2004, s. 30).
(3) EUT L 303 af 30.9.2004, s. 28.
BILAG
Tabellen i bilag IV ændres som følger:
a) |
Følgende nye række indsættes:
|
b) |
rækkerne for toldkontingenterne med løbenumrene 09.1710, 09.1719, 09.1707, 09.1711, 09.1721, 09.1725 og 09.1772 erstattes af følgende:
|
(1) Fra 1. januar 2005 forhøjes denne kontingentmængde årligt med 3 % af det foregående års mængde. Den første forhøjelse gennemføres med udgangspunkt i en mængde på 16 150 tons nettovægt.
(2) Fra 1. januar 2005 forhøjes denne kontingentmængde årligt med 3 % af det foregående års mængde. Den første forhøjelse gennemføres med udgangspunkt i en mængde på 16 550 tons nettovægt.
(3) Fra 1. januar 2005 forhøjes denne kontingentmængde årligt med 3 % af det foregående års mængde. Den første forhøjelse gennemføres med udgangspunkt i en mængde på 1 050 tons nettovægt.
(4) Fra 15. oktober 2004 forhøjes denne kontingentmængde årligt med 3 % af den foregående kontingentperiodes mængde. Den første forhøjelse gennemføres med udgangspunkt i en mængde på 1 175 tons nettovægt.
II Retsakter, hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk
Rådet
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/28 |
RÅDETS AFGØRELSE
af 2. juni 2004
om undertegnelse og indgåelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger, og det dertil knyttede aftalememorandum
(2004/911/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 94 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, artikel 300, stk. 3, første afsnit, og artikel 300, stk. 4,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa–Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
Den 16. oktober 2001 bemyndigede Rådet Kommissionen til at føre forhandlinger med Det Schweiziske Forbund om en passende aftale om, at Det Schweiziske Forbund indfører foranstaltninger svarende til dem, der anvendes i Fællesskabet til at sikre en reel beskatning af renteindtægter fra opsparing. |
(2) |
Anvendelsen af bestemmelserne i direktiv 2003/48/EF (2) afhænger af, at Det Schweiziske Forbund anvender foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i dette direktiv, i overensstemmelse med en aftale mellem Det Schweiziske Forbund og Fællesskabet. |
(3) |
Fællesskabet har besluttet at imødekomme anmodningen fra Det Schweiziske Forbund om indarbejdelse i aftalen af foranstaltninger svarende til ordningerne i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (3) og Rådets direktiv 2003/49/EF af 3. juni 2003 om en fælles ordning for beskatning af renter og royalties, der betales mellem associerede selskaber i forskellige medlemsstater. (4) |
(4) |
Aftalen og aftalememorandummet bør undertegnes og godkendes på Fællesskabets vegne |
(5) |
Det er nødvendigt at indføre en forenklet og hurtig procedure med henblik på eventuelle tilpasninger af bilag I og II til aftalen — |
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
Aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger, og det dertil knyttede aftalememorandum, godkendes herved på Fællesskabets vegne.
Teksten til aftalen og det dertil knyttede aftalememorandum er knyttet til denne afgørelse.
Artikel 2
Kommissionen bemyndiges til på Fællesskabets vegne at godkende ændringer af aftalens bilag, som skal sikre, at bilagene er i overensstemmelse med de oplysninger om kompetente myndigheder, der er anmeldt i henhold til artikel 5, litra a), i direktiv 2003/48/EF og med oplysningerne i direktivets bilag.
Artikel 3
Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege de personer, der er beføjede til på Fællesskabets vegne at undertegne aftalen, det dertil knyttede aftalememorandum samt den brevveksling, der er omhandlet i aftalens artikel 22, stk. 2, og i aftalememorandummet.
Artikel 4
Formanden for Rådet foranstalter på Fællesskabets vegne den notifikation (5), der er omhandlet i artikel 17, stk. 1, i aftalen.
Artikel 5
Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Luxembourg, den 2. juni 2004.
På Rådets vegne
C. McCREEVY
Formand
(1) Udtalelse af 30. marts 2004 (endnu ikke offentliggjort i EUT).
(2) EUT L 157 af 26.6.2003, s. 38.
(3) EFT L 225 af 20.8.1990, s. 6.
(4) EUT L 157 af 26.6.2003, s. 49.
(5) Datoen for aftalens ikrafttræden offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.
AFTALE
mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB, i det følgende benævnt »Fællesskabet«
og
DET SCHWEIZISKE FORBUND, i det følgende benævnt »Schweiz«,
eller »kontraherende parter«,
ER BLEVET ENIGE OM AT INDGÅ FØLGENDE AFTALE:
Artikel 1
Tilbageholdelse fra schweiziske betalende agenters side
1. Rentebetalinger, som af en betalende agent, der er etableret på schweizisk område, udbetales til retmæssige ejere i den i artikel 4 fastlagte betydning, der er hjemmehørende i en af Den Europæiske Unions medlemsstater, i det følgende benævnt »medlemsstat«, er med forbehold af stk. 2 og artikel 2 genstand for en tilbageholdelse fra rentebetalingsbeløbet. Tilbageholdelsessatsen er 15 % i de første tre år fra datoen for denne aftales anvendelse, 20 % i de efterfølgende tre år og derefter 35 %.
2. Rentebetalinger i forbindelse med fordringer emitteret af debitorer, der er hjemmehørende i Schweiz eller hører til ikke-hjemmehørende personers faste driftssteder i Schweiz, er undtaget fra tilbageholdelse. I denne aftale har »fast driftssted« samme betydning som i den relevante overenskomst om dobbeltbeskatning mellem Schweiz og debitors bopælsstat. Findes der ikke en sådan overenskomst, forstås ved »fast driftssted« et fast forretningssted, gennem hvilket en debitors forretninger udføres helt eller delvis.
3. Hvis Schweiz imidlertid nedsætter sin sats for forskudsbeskatning af rentebetalinger af schweizisk oprindelse til fysiske personer, der har bopæl i medlemsstaterne, til under 35 %, skal det foretage en tilbageholdelse fra sådanne rentebetalinger. Tilbageholdelsessatsen skal svare til forskellen mellem den i stk. 1 fastsatte tilbageholdelsessats og den nye forskudsbeskatningssats. Den må dog ikke være højere end den i stk. 1 fastsatte sats.
Hvis Schweiz indskrænker anvendelsesområdet for sin lovgivning om forskudsskat på rentebetalinger til fysiske personer med bopæl i medlemsstaterne, skal rentebetalinger, der således undtages fra forskudsbeskatning, gøres til genstand for tilbageholdelse til de i stk. 1 fastsatte satser.
4. Stk. 2 finder ikke anvendelse på renter betalt af schweiziske investeringsfonde, der på tidspunktet for denne aftales ikrafttræden eller senere er fritaget fra schweizisk forskudsskat på deres betalinger til fysiske personer, som er hjemmehørende i en af medlemsstaterne.
5. Schweiz træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de opgaver, der er nødvendige for gennemførelsen af denne aftale, udføres af de betalende agenter, som er etableret på schweizisk område, og fastsætter specifikt de nærmere bestemmelser om procedurer og bøder.
Artikel 2
Frivillig oplysning
1. Schweiz fastlægger en procedure, som gør det muligt for den i artikel 4 omhandlede retmæssige ejer at undgå den tilbageholdelse, der er fastlagt i artikel 1, ved udtrykkeligt at bemyndige sin betalende agent i Schweiz til at indgive information om rentebetalingerne til den kompetente myndighed i denne stat. En sådan bemyndigelse omfatter alle de rentebetalinger, som den betalende agent udbetaler til den retmæssige ejer.
2. Den information, som den betalende agent i tilfælde af den retmæssige ejers udtrykkelige bemyndigelse skal indgive, omfatter som et minimum følgende:
a) |
den retmæssige ejers identitet og bopæl fastlagt i henhold til artikel 5 |
b) |
den betalende agents navn og adresse |
c) |
den retmæssige ejers kontonummer eller, dersom et sådant ikke findes, identifikation af den fordring, der giver anledning til renten, og |
d) |
rentebetalingsbeløbet beregnet i henhold til artikel 3. |
3. Den schweiziske kompetente myndighed videregiver den i stk. 2 omhandlede information til den kompetente myndighed i den retmæssige ejers bopælsmedlemsstat. Indberetningen af information skal være automatisk og finde sted mindst en gang om året inden for 6 måneder efter udgangen af skatteåret i Schweiz for alle rentebetalinger i det pågældende år.
4. Når den retmæssige ejer vælger denne procedure med frivillig oplysning eller på anden vis opgiver sin renteindtægt fra en schweizisk betalende agent til skattemyndighederne i sin bopælsmedlemsstat, skal renteindtægten beskattes i denne medlemsstat til samme satser som dem, der gælder for lignende indtægter indtjent i denne medlemsstat.
Artikel 3
Grundlaget for påligning af tilbageholdelse
1. Den betalende agent skal foretage tilbageholdelse i overensstemmelse med artikel 1, stk. 1, på følgende måde:
a) |
i tilfælde af en rentebetaling i den betydning, der er fastlagt i artikel 7, stk. 1, litra a): af det bruttorentebeløb, der er betalt eller krediteret |
b) |
i tilfælde af en rentebetaling i den betydning, der er fastlagt i artikel 7, stk. 1, litra b) eller d): af det rente– eller indtægtsbeløb, der er omhandlet i nævnte litra |
c) |
i tilfælde af en rentebetaling i den betydning, der er fastlagt i artikel 7, stk. 1, litra c): af det rentebeløb, der er omhandlet i nævnte litra. |
2. I forbindelse med stk. 1 fradrages det tilbageholdte beløb pro rata for den periode, i hvilken den retmæssige ejer har været indehaver af en fordring. Hvis den betalende agent ikke er i stand til at fastslå perioden på grundlag af den information, agenten råder over, skal den retmæssige ejer anses for at have været indehaver af fordringen i hele den periode, den har eksisteret, medmindre ejeren kan fremlægge bevis for erhvervelsesdatoen.
3. Andre former for skatter og tilbageholdelser end den i denne aftale omhandlede tilbageholdelse fra samme rentebetaling krediteres det tilbageholdelsesbeløb, der er beregnet i overensstemmelse med denne artikel.
4. Stk. 1, 2 og 3 gælder med forbehold af artikel 1, stk. 2.
Artikel 4
Definition af retmæssig ejer
1. I denne aftale forstås ved »retmæssig ejer« enhver fysisk person, der modtager en rentebetaling, eller enhver fysisk person, for hvem en rentebetaling er sikret, medmindre den pågældende fysiske person fremlægger bevis for, at rentebetalingen ikke er modtaget eller sikret til hans egen fordel. En fysisk person anses ikke for at være retmæssig ejer, hvis den pågældende:
a) |
optræder som betalende agent i henhold til artikel 6, eller |
b) |
optræder på vegne af en juridisk person, en investeringsfond eller et sammenligneligt eller tilsvarende organ for kollektiv investering i værdipapirer, eller |
c) |
optræder på vegne af en anden fysisk person, der er den retmæssige ejer, og som meddeler den betalende agent sin identitet og sit bopælsland. |
2. Hvis den betalende agent har oplysninger, der tyder på, at den fysiske person, der modtager en rentebetaling, eller for hvem en rentebetaling er sikret, muligvis ikke er den retmæssige ejer, træffer agenten rimelige foranstaltninger til at fastslå den retmæssige ejers identitet. Hvis den betalende agent er ude af stand til at identificere den retmæssige ejer, behandler agenten den pågældende fysiske person som den retmæssige ejer.
Artikel 5
Den retmæssige ejers identitet og bopæl
For at fastslå den i artikel 4 definerede retmæssige ejers identitet og bopæl skal den betalende agent føre et register med oplysninger om efternavn, fornavn, adresse og bopæl i overensstemmelse med de schweiziske forskrifter til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. For kontraktlige forbindelser, der er optaget, eller, hvis sådanne kontraktlige forbindelser ikke findes, for transaktioner, der er gennemført den 1. januar 2004 eller derefter, fastslås bopælen for fysiske personer, der fremviser et pas eller et officielt identitetskort udstedt af en medlemsstat, og som erklærer at have bopæl i en stat, som ikke er en medlemsstat eller Schweiz, ved hjælp af en skattemæssig bopælsattest udstedt af den kompetente myndighed i den stat, hvor den fysiske person hævder at være hjemmehørende. Hvis en sådan attest ikke kan fremvises, anses bopælen for at befinde sig i den medlemsstat, der har udstedt passet eller ethvert andet officielt identitetsdokument.
Artikel 6
Definition af betalende agent
I denne aftale forstås ved »betalende agent« i Schweiz banker i henhold til schweizisk banklovgivning, børshandlere i henhold til forbundsloven om børser og værdipapirhandel, fysiske og juridiske personer med bopæl i eller etableret i Schweiz, interessentskaber og faste driftssteder for udenlandske selskaber, som, også selvom det kun sker lejlighedsvis, accepterer, opbevarer, investerer eller overfører aktiver for tredjeparter eller blot betaler eller sikrer betalingen af renter som led i deres forretningsvirksomhed.
Artikel 7
Definition af rentebetalinger
1. I denne aftale forstås ved »rentebetalinger«:
a) |
renter betalt eller krediteret en konto vedrørende fordringer af enhver art, herunder renter betalt af schweiziske betalende agenter på »fiduciary deposits« til fordel for retmæssige ejere som defineret i artikel 4, med eller uden prioritetsgaranti eller klausuler om andel i debitors overskud, navnlig indtægter fra statsgældsbeviser og indtægter fra obligationer eller forskrivninger, herunder præmier eller gevinster i tilknytning til sådanne gældsbeviser, obligationer eller forskrivninger, men ikke renter på lån mellem private fysiske personer, der ikke handler som led i deres forretningsvirksomhed. Strafrenter for sen betaling betragtes ikke som rentebetalinger. |
b) |
påløbne eller kapitaliserede renter i forbindelse med afståelse, indfrielse eller tilbagekøb af de i litra a) omhandlede fordringer |
c) |
indkomst afledt af rentebetalinger, enten direkte eller via en enhed omhandlet i artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af ventebetalinger, i det følgende benævnt »direktivet«, udloddet af
|
d) |
indkomst i forbindelse med afståelse, indfrielse eller tilbagekøb af andele eller enheder i følgende institutter og enheder, hvis de direkte eller indirekte via andre institutter for kollektiv investering eller enheder som omhandlet nedenfor investerer mere end 40 % af deres aktiver i fordringer omhandlet i litra a):
|
2. I henseende til stk. 1, litra c), skal den samlede indkomst, dersom en betalende agent ikke har nogen oplysninger om, hvor stor en del af indkomsten der afledes af rentebetalinger, betragtes som rentebetaling
3. I henseende til stk. 1, litra d), skal procentsatsen, dersom en betalende agent ikke har nogen oplysninger om procentsatsen for de aktiver, der er investeret i fordringer eller i andele eller enheder i henhold til nævnte stykke, anses for at være højere end 40 %. Hvis agenten ikke er i stand til at fastlægge beløbet for den indkomst, som den retmæssige ejer har realiseret, betragtes indkomsten som værende provenuet af afståelsen, indfrielsen eller tilbagekøbet af andelene eller enhederne.
4. Indkomster i relation til institutter eller enheder, som har investeret op til 15 % af deres aktiver i fordringer i den i stk. 1, litra a), anførte betydning, betragtes ikke som rentebetaling i henhold til stk. 1, litra c) og d).
5. Den i stk. 1, litra d), og stk. 3 omhandlede procentsats skal fra den 1. januar 2011 være 25 %.
6. De i stk. 1, litra d), og stk. 4 omhandlede procentsatser fastsættes under henvisning til investeringspolitikken som fastlagt i fondsbestemmelserne eller vedtægterne for de berørte institutter eller enheder og, hvis sådanne ikke findes, under henvisning til den faktiske sammensætning af de berørte institutters eller enheders aktiver.
Artikel 8
Deling af provenu
1. Schweiz beholder 25 % af det provenu, der fremkommer som følge af tilbageholdelsen i henhold til denne aftale og overfører 75 % af provenuet til den medlemsstat, hvor den retmæssige ejer har bopæl.
2. Disse overførsler finder hvert år sted i form af en enkelt betaling pr. medlemsstat senest inden for en periode på 6 måneder efter afslutningen af skatteåret i Schweiz.
Artikel 9
Afskaffelse af dobbeltbeskatning
1. Hvis renter modtaget af en retmæssig ejer har været genstand for en tilbageholdelse fra den betalende agent i Schweiz, indrømmer den medlemsstat, hvor den retmæssige ejer har sin skattemæssige bopæl, ham en skattegodtgørelse svarende til det tilbageholdte beløb. Hvis dette beløb er højere end det skyldige skattebeløb for hele det rentebeløb, der er genstand for tilbageholdelse i henhold til den nationale lovgivning, skal den medlemsstat, hvor den retmæssige ejer har sin skattemæssige bopæl, tilbagebetale det overskydende beløb af den tilbageholdte skat til den retmæssige ejer.
2. Hvis renter modtaget af en retmæssig ejer har været genstand for anden form for skat og tilbageholdelse end det, der er omhandlet i denne aftale, og den medlemsstat, hvor den pågældende har skattemæssig bopæl, indrømmer skattegodtgørelse for sådanne skatter og tilbageholdelser i henhold til sin nationale lovgivning eller dobbeltbeskatningsoverenskomster, krediteres disse andre skatter og tilbageholdelser, før proceduren i stk. 1 tages i anvendelse. Den medlemsstat, hvor den pågældende har skattemæssig bopæl, skal acceptere de attester, der udstedes af schweiziske betalende agenter som behørigt bevis for skatten eller tilbageholdelsen ud fra den forståelse, at den kompetente myndighed i den skattemæssige bopælsmedlemsstat gennem den schweiziske kompetente myndighed vil kunne få kontrolleret oplysningerne i de attester, der er udstedt af schweiziske betalende agenter.
3. Den medlemsstat, hvor den retmæssige ejer har sin skattemæssige bopæl, kan i stedet for den ordning med skattegodtgørelse, der er omhandlet i stk. 1 og 2, foretage tilbagebetaling af den tilbageholdelse, der er omhandlet i artikel 1.
Artikel 10
Informationsudveksling
1. De kompetente myndigheder i Schweiz og i en medlemsstat udveksler informationer om adfærd, der udgør skattesvig i henhold til lovgivningen i den stat, som anmodningen er rettet til, eller tilsvarende for indkomst, der er omfattet af aftalen. »Tilsvarende« omfatter kun overtrædelser med samme ulovlighedsgrad som skattesvig i henhold til lovgivningen i den stat, som anmodningen er rettet til. Som svar på en behørigt begrundet anmodning skal den stat, som anmodningen er rettet til, videregive information med hensyn til spørgsmål, som den stat, der fremsætter anmodningen, er ved eller påtænker at undersøge som led i en administrativ, civilretlig eller strafferetlig procedure. Uden at det berører anvendelsesområdet for informationsudveksling som omhandlet i dette stykke, udveksles information i overensstemmelse med de procedurer, der er fastlagt i dobbeltbeskatningsoverenskomster mellem Schweiz og medlemsstaterne, og behandles som fortrolige i overensstemmelse dermed.
2. Den stat, som anmodningen er rettet til, skal, når den afgør, om der kan videregives information som svar på anmodningen, anvende de regler om forældelsesfrist, der gælder i henhold til lovgivningen i den stat, som fremsætter anmodningen, og ikke de regler om forældelsesfrist, der gælder hos den selv.
3. Den stat, som anmodningen er rettet til, skal videregive information, når den stat, der fremsætter anmodningen, har en rimelig mistanke om, at den pågældende adfærd udgør skattesvig eller tilsvarende. Den stat, der fremsætter anmodningen, kan basere sin mistanke om skattesvig eller tilsvarende på:
a) |
dokumenter, uanset om de er bekræftede eller ej, herunder også, men ikke udelukkende, virksomhedsregistre, regnskabsbøger eller information om bankkonti |
b) |
vidnesbyrd fra skatteyderen |
c) |
information fra en meddeler eller anden tredjemand, som er uafhængigt bekræftet eller på anden vis må formodes at være pålidelig, eller |
d) |
indiciebevis. |
4. Schweiz indleder bilaterale forhandlinger med hver af medlemsstaterne for at definere individuelle kategorier af tilfælde, der kommer ind under »tilsvarende«, i overensstemmelse med de pågældende staters skatteprocedurer.
Artikel 11
Kompetente myndigheder
I denne aftale forstås ved »kompetente myndigheder« de myndigheder, der er opført i bilag I.
Artikel 12
Konsultation
Hvis der opstår en uoverensstemmelse mellem den schweiziske kompetente myndighed og en eller flere af de kompetente myndigheder, der henvises til i artikel 11, med hensyn til fortolkningen eller anvendelsen af denne aftale, bestræber de sig på at løse den efter fælles overenskomst. De skal straks underrette Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og de andre medlemsstaters kompetente myndigheder om resultaterne af deres konsultationer. I forbindelse med spørgsmål om fortolkning kan Kommissionen efter anmodning fra enhver af de kompetente myndigheder deltage i konsultationer.
Artikel 13
Revision
1. De kontraherende parter konsulterer hinanden mindst hvert tredje år eller efter anmodning fra en af de kontraherende parter med henblik på at undersøge og — hvis de kontraherende parter skønner det nødvendigt — forbedre aftalens tekniske funktion og vurdere den internationale udvikling. Konsultationerne holdes inden for en frist på én måned efter anmodningen eller i hastende tilfælde hurtigst muligt.
2. På grundlag af en sådan vurdering kan de kontraherende parter konsultere hinanden for at undersøge, om det er nødvendigt at ændre aftalen under hensyntagen til den internationale udvikling.
3. Så snart der foreligger tilstrækkelige erfaringer med den fuldstændige gennemførelse af aftalens artikel 1, stk. 1, konsulterer de kontraherende parter hinanden for at undersøge, om det er nødvendigt at ændre aftalen under hensyntagen til den internationale udvikling.
4. Med henblik på de i stk. 1, 2 og 3 nævnte konsultationer skal hver kontraherende part underrette den anden kontraherende part om eventuelle udviklinger, som vil kunne få indflydelse på, om denne aftale fungerer korrekt. Det omfatter også enhver form for relevant aftale mellem en af de kontraherende parter og et tredjeland.
Artikel 14
Forbindelse med bilaterale dobbeltbeskatningsoverenskomster
Bestemmelserne i dobbeltbeskatningsoverenskomsterne mellem Schweiz og medlemsstaterne er ikke til hinder for, at der foretages den tilbageholdelse, der er fastlagt i denne aftale.
Artikel 15
Betaling af udbytter, renter og royalties mellem selskaber
1. Uden at det berører anvendelsen af nationale eller aftalebaserede bestemmelser om forebyggelse af svig eller misbrug i Schweiz og i medlemsstaterne, skal udbytter, der betales af datterselskaber til moderselskaber, ikke beskattes i kildestaten, når
— |
moderselskabet direkte ejer mindst 25 % af kapitalen i et sådant datterselskab i en periode på mindst to år, og |
— |
et selskab er skattemæssigt hjemmehørende i en medlemsstat, og det andet selskab er skattemæssigt hjemmehørende i Schweiz, og |
— |
ingen af selskaberne i henhold til dobbeltbeskatningsoverenskomst med noget tredjeland er skattemæssigt hjemmehørende i det pågældende tredjeland, og |
— |
begge selskaber er underlagt selskabsskat uden fritagelse, og begge er aktieselskaber (1). |
Estland kan imidlertid, så længe det beskatter udloddet udbytte uden at beskatte udbytter, der ikke udloddes, og senest indtil den 31. december 2008, fortsat anvende denne beskatning på udbytte udloddet fra estiske datterselskaber til deres moderselskaber etableret i Schweiz.
2. Uden at det berører anvendelsen af nationale eller overenskomstbaserede bestemmelser om forebyggelse af svig eller misbrug i Schweiz og i medlemsstaterne, skal renter og royalties, der betales mellem associerede selskaber eller deres faste driftssteder, ikke beskattes i kildestaten, når
— |
sådanne selskaber er associerede ved direkte at eje mindst 25 % i en periode på mindst to år, eller begge ejes af et tredje selskab, som direkte ejer mindst 25 % af kapitalen i både det første og det andet selskab i en periode på mindst to år, og |
— |
et selskab er skattemæssigt hjemmehørende eller et fast driftssted er beliggende i en medlemsstat, og det andet selskab er skattemæssigt hjemmehørende eller det andet faste driftssted er beliggende i Schweiz, og |
— |
ingen af selskaberne i henhold til dobbeltbeskatningsoverenskomster med noget tredjeland er skattemæssigt hjemmehørende i det pågældende tredjeland, og ingen af de faste driftssteder befinder sig i det pågældende tredjeland, og |
— |
alle selskaber er underlagt selskabsskat uden specifik fritagelse med hensyn til betalinger af renter og royalties, og alle er aktieselskaber (1). |
I de tilfælde hvor der i henhold til Rådets direktiv 2003/49/EF af 3. juni 2003 om en fælles ordning for beskatning af renter og royalties, der betales mellem associerede virksomheder i forskellige medlemsstater, fastsættes en overgangsperiode for en bestemt medlemsstat, skal den pågældende medlemsstat dog først iagttage ovenstående ordninger for betaling af renter og royalties efter udløbet af overgangsperioden.
3. Eksisterende dobbeltbeskatningsoverenskomster mellem Schweiz og medlemsstaterne, som på tidspunktet for vedtagelsen af denne aftale indeholder bestemmelser om en gunstigere beskatning af betalinger af dividender, renter og royalties, berøres ikke heraf.
Artikel 16
Overgangsbestemmelser for omsættelige værdipapirer (2)
1. Fra datoen for anvendelsen af denne aftale og så længe mindst en af medlemsstaterne også anvender lignende bestemmelser, dog senest indtil den 31. december 2010, betragtes nationale og internationale obligationer og andre omsættelige værdipapirer, som første gang er emitteret før den 1. marts 2001, eller for hvis vedkommende det oprindelige emissionsprospekt før denne dato blev godkendt af de kompetente myndigheder i emissionsstaten, ikke som fordringer i henhold til artikel 7, stk. 1, litra a), forudsat at der ikke er foretaget nogen yderligere emissioner af sådanne omsættelige værdipapirer den 1. marts 2002 eller derefter.
Så længe mindst en af medlemsstaterne også anvender lignende bestemmelser, finder bestemmelserne i denne artikel dog fortsat anvendelse efter den 31. december 2010 med hensyn til omsættelige værdipapirer:
— |
der indeholder en klausul om »gross–up« og førtidig indfrielse, og |
— |
hvor den betalende agent som defineret i artikel 6 er etableret i Schweiz, og |
— |
den betalende agent betaler renter direkte til eller sikrer betaling af renter til umiddelbar fordel for en retmæssig ejer, der er hjemmehørende i en af medlemsstaterne. |
Hvis og når alle medlemsstater ophører med at anvende lignende bestemmelser, finder bestemmelserne i denne artikel kun fortsat anvendelse for omsættelige værdipapirer:
— |
der indeholder en klausul om »gross–up« og førtidig indfrielse, og |
— |
hvor emittentens betalende agent er etableret i Schweiz, og |
— |
den betalende agent betaler renter direkte til eller sikrer betaling af renter til umiddelbar fordel for en retmæssig ejer, der er hjemmehørende i en af medlemsstaterne. |
Hvis der den 1. marts 2002 eller derefter er foretaget en yderligere emission af et ovenfor nævnt omsætteligt værdipapir emitteret af en regering eller en dermed beslægtet enhed, der handler i egenskab af offentlig myndighed, eller hvis rolle er anerkendt ved en international traktat (opført i bilag II til denne aftale), betragtes hele emissionen af dette værdipapir bestående af den oprindelige emission og enhver yderligere emission som en fordring i henhold til artikel 7, stk. 1, litra a).
Hvis der den 1. marts 2002 eller derefter er foretaget en yderligere emission af et ovenfor nævnt omsætteligt værdipapir emitteret af enhver anden emittent, der ikke er omfattet af fjerde afsnit, betragtes en sådan yderligere emission som en fordring i henhold til artikel 7, stk. 1, litra a).
2. Denne artikel forhindrer ikke Schweiz og medlemsstaterne i fortsat at beskatte indtægter fra de i stk. 1 omhandlede omsættelige værdipapirer i overensstemmelse med deres nationale lovgivning.
Artikel 17
Undertegnelse, ikrafttræden og gyldighedsperiode
1. Denne aftale kræver de kontraherende parters ratifikation eller godkendelse i overensstemmelse med deres egne procedurer. De kontraherende parter underretter hinanden, når disse procedurer er tilendebragt. Aftalen træder i kraft den første dag i den anden måned efter den sidste notifikation.
2. Med forbehold af opfyldelsen af de forfatningsmæssige krav i Schweiz og kravene i EF-lovgivningen vedrørende indgåelse af internationale aftaler og af bestemmelserne i artikel 18 gennemfører og anvender Schweiz og, i de tilfælde hvor det er relevant, Fællesskabet effektivt denne aftale fra den 1. januar 2005 og underretter hinanden herom.
3. Denne aftale gælder, indtil den opsiges af en kontraherende part.
4. Hver af de kontraherende parter kan opsige denne aftale ved notifikation herom til den anden part. I så tilfælde ophører aftalen med at være i kraft 12 måneder efter notifikationen.
Artikel 18
Anvendelse og suspension af anvendelse
1. Anvendelsen af denne aftale er betinget af, at medlemsstaternes afhængige eller associerede territorier, der er nævnt i rapporten fra Rådet (økonomiske og finansielle spørgsmål) til Det Europæiske Råd i Santa Maria da Feira, den 19. og 20. juni 2000, samt Amerikas Forenede Stater, Andorra, Liechtenstein, Monaco og San Marino indfører og gennemfører foranstaltninger, der er i overensstemmelse med eller svarer til foranstaltningerne i direktivet eller i denne aftale, med undtagelse af artikel 15 i denne aftale, og at det sker med samme gennemførelsesdatoer.
2. De kontraherende parter fastslår efter fælles overenskomst mindst 6 måneder før den i artikel 17, stk. 2, omhandlede dato, om betingelsen i stk. 1 vil blive opfyldt under hensyntagen til ikrafttrædelsesdatoerne for de relevante foranstaltninger i de pågældende tredjelande og afhængige eller associerede territorier. Hvis de kontraherende parter ikke fastslår, at betingelsen vil blive opfyldt, fastsætter de efter fælles overenskomst en ny dato for artikel 17, stk. 2.
3. Uanset stk. 1 og 2 gælder artikel 15 for Spanien med virkning fra ikrafttrædelsesdatoen for en bilateral aftale mellem Spanien og Schweiz om udveksling af information efter anmodning i administrative, civilretlige eller strafferetlige sager om skattesvig som defineret i lovene i den stat, som anmodningen er rettet til, eller tilsvarende med hensyn til indkomsttyper, der ikke er omfattet af denne aftale, men som er omfattet af en overenskomst eller en aftale om afskaffelse af dobbeltbeskatning af indkomst og kapital mellem Spanien og Schweiz.
4. Anvendelsen af denne aftale eller af dele deraf kan suspenderes af en af de kontraherende parter med omgående virkning gennem notifikation af den anden part, såfremt direktivet eller en del af direktivet ophører med at gælde enten midlertidigt eller permanent i overensstemmelse med gældende EF-ret eller i tilfælde af, at en medlemsstat måtte suspendere anvendelsen af sine gennemførelsesbestemmelser.
5. De kontraherende parter kan hver især suspendere anvendelsen af denne aftale gennem notifikation af den anden part i tilfælde af, at et af de tredjelande eller territorier, der er omhandlet i stk. 1, efterfølgende måtte ophøre med at anvende de i samme stykke omhandlede foranstaltninger. En suspension af anvendelsen må tidligst finde sted to måneder efter notifikationen. Anvendelsen af denne aftale genoptages, så snart foranstaltningerne genindføres.
Artikel 19
Krav og slutopgørelse
1. Hvis denne aftale opsiges eller dens anvendelse suspenderes enten helt eller delvis, berøres fysiske personers krav i henhold til artikel 9 ikke deraf.
2. Schweiz skal i så tilfælde udarbejde en slutopgørelse ved udløbet af denne aftales gyldighedsperiode og udbetale et slutbeløb til medlemsstaterne.
Artikel 20
Territorialt anvendelsesområde
Denne aftale gælder på den ene side for de områder, hvor traktaten om oprettelsen af De Europæiske Fællesskaber finder anvendelse, og på de betingelser, der er fastsat i nævnte traktat, og på den anden side for Schweiz' område.
Artikel 21
Bilag
1. Bilagene udgør en integrerende del af denne aftale.
2. Listen over kompetente myndigheder i bilag I kan ændres ved notifikation til den anden kontraherende part, af Schweiz for så vidt angår den i litra a), i bilaget nævnte myndighed og af Fællesskabet for så vidt angår de øvrige myndigheder.
Listen over beslægtede enheder i bilag II kan ændres efter fælles overenskomst.
Artikel 22
Sprog
1. Denne aftale er udfærdiget i to eksemplarer på dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, lettisk, litauisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk tjekkisk, tysk og ungarsk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.
2. Tekstudgaven af denne aftale på maltesisk vil blive bekræftet af de kontraherende parter på grundlag af en brevveksling. Denne tekst får samme gyldighed som teksterne på de i stk. 1 nævnte sprog.
EN FE DE LO CUAL, los plenipotenciarios abajo firmantes suscriben el presente Acuerdo.
NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k této smlouvě své podpisy.
TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne aftale.
ZU URKUND DESSEN haben die unterzeichneten Bevollmächtigten ihre Unterschriften unter dieses Abkommen gesetzt.
SELLE KINNITUSEKS on täievolilised esindajad käesolevale lepingule alla kirjutanud.
ΣΕ ΠΙΣΤΩΣΗ ΤΩΝ ΑΝΩΤΕΡΩ, οι υπογράφοντες πληρεξούσιοι έθεσαν την υπογραφή τους κάτω από την παρούσα συμφωνία.
IN WITNESS WHEREOF, the undersigned Plenipotentiaries have hereunto set their hands.
EN FOI DE QUOI, les plénipotentiaires soussignés ont apposé leurs signatures au bas du présent accord.
IN FEDE DI CHE, i plenipotenziari sottoscritti hanno apposto la propria firma in calce al presente accordo.
TO APLIECINOT, attiecīgi pilnvarotas personas ir parakstījušas šo nolīgumu.
TAI PALIUDYDAMI, šį Susitarimą pasirašė toliau nurodyti įgaliotieji atstovai.
FENTIEK HITELÉÜL e megállapodást az alulírott meghatalmazottak alább kézjegyükkel látták el.
B'XIEHDA TA' DAN, il-Plenipotenzjari hawn taħt iffirmati ffirmaw dan il-Ftehim.
TEN BLIJKE WAARVAN de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder deze overeenkomst hebben geplaatst.
W DOWÓD CZEGO, niżej podpisani pełnomocnicy złożyli swoje podpisy.
EM FÉ DO QUE, os plenipotenciários abaixo assinados apuserem as suas assinaturas no final do presente Acordo.
NA DÔKAZ ČOHO dolupodpísaní splnomocnení zástupcovia podpísali túto dohodu.
V POTRDITEV TEGA so spodaj podpisani pooblaščenci podpisali ta sporazum.
TÄMÄN VAKUUDEKSI allamainitut täysivaltaiset edustajat ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen.
TILL BEVIS HÄRPÅ har undertecknade befullmäktigade undertecknat detta avtal.
Hecho en Luxemburgo, el veintiseis de octubre del dos mil cuatro.
V Lucemburku dne dvacátého šestého října dva tisíce čtyři.
Udfærdiget i Luxembourg den seksogtyvende oktober to tusind og fire.
Geschehen zu Luxemburg am sechsundzwanzigsten Oktober zweitausendundvier.
Kahe tuhande neljanda aasta oktoobrikuu kahekümme kuuendal päeval Luxembourgis.
Έγινε στο Λουξεμβούργο, στις είκοσι έξι Οκτωβρίου δύο χιλιάδες τέσσερα.
Done at Luxembourg on the twenty-sixth day of October in the year two thousand and four.
Fait à Luxembourg, le vingt-six octobre deux mille quatre.
Fatto a Lussembourgo, addì ventisei ottobre duemilaquattro.
Luksemburgā, divi tūkstoši ceturtā gada divdesmit sestajā oktobrī.
Priimta du tūkstančiai ketvirtų metų spalio dvidešimt šeštą dieną Liuksemburge.
Kelt Luxembourgban, a kettőezer negyedik év október huszonhatodik napján.
Magħmula fil-Lussemburgu fis-sitta u għoxrin jum ta' Ottubru tas-sena elfejn u erbgħa.
Gedaan te Luxemburg, de zesentwintigste oktober tweeduizendvier.
Sporządzono w Luksemburgu w dniu dwudziestym szóstym października roku dwutysięcznego czwartego.
Feito em Luxemburgo, em vinte e seis de Outubro de dois mil e quatro.
V Luxemburgu dvadsiateho šiesteho októbra dvetisícštyri.
V Luxembourgu, dne šestindvajsetega oktobra leta dva tisoč štiri.
Tehty Luxemburgissa kahdentenakymmenentenäkuudentena päivänä lokakuuta vuonna kaksituhattaneljä.
Som skedde i Luxemburg den tjugosjätte oktober tjugohundrafyra.
Por la Comunidad Europea
Za Evropské společenství
For Det Europæiske Fællesskab
Für die Europäische Gemeinschaft
Euroopa Ühenduse nimel
Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
For the European Community
Pour la Communauté européenne
Per la Comunità europea
Eiropas Kopienas vārdā
Europos bendrijos vardu
az Európai Közösség részéről
Għall-Komunità Ewropea
Voor de Europese Gemeenschap
W imieniu Wspólnoty Europejskiej
Pela Comunidade Europeia
Za Európske spoločenstvo
za Evropsko skupnost
Euroopan yhteisön puolesta
På Europeiska gemenskapens vägnar
Für die Schweizerische Eidgenossenschaft
Pour la Confédération suisse
Per la Confederazione svizzera
(1) Med hensyn til Schweiz dækker udtrykket »aktieselskab«:
— |
société anonyme/Aktiengesellschaft/società anonima |
— |
société à responsabilité limitée/Gesellschaft mit beschränkter Haftung/società a responsabilità limitata |
— |
société en commandite par actions/Kommanditaktiengesellschaft/società in accomandita per azioni. |
(2) Ligesom i direktivet finder disse overgangsbestemmelser også anvendelse på omsættelige værdipapirer, der indehaves gennem investeringsfonde.
BILAG I
LISTE OVER KOMPETENTE MYNDIGHEDER
I forbindelse med denne aftale er følgende myndigheder »kompetente myndigheder«:
a) |
i Schweiz, le Directeur de l’Administration fédérale des Contributions/der Direktor der Eidgenössischen Steuerverwaltung/il direttore dell'Amministrazione federale delle contribuzioni eller dennes stedfortræder eller repræsentant |
b) |
i Kongeriget Belgien: De Minister van Financiën/Le Ministre des Finances eller en bemyndiget repræsentant |
c) |
i Den Tjekkiske Republik: Ministr financí eller en bemyndiget repræsentant |
d) |
i Kongeriget Danmark: Skatteministeren eller en bemyndiget repræsentant |
e) |
i Forbundsrepublikken Tyskland: Der Bundesminister der Finanzen eller en bemyndiget repræsentant |
f) |
i Estland: Rahandusminister eller en bemyndiget repræsentant |
g) |
i Den Hellenske Republik: Ο Υπουργός των Οικονομικών eller en bemyndiget repræsentant |
h) |
i Kongeriget Spanien: El Ministro de Hacienda eller en bemyndiget repræsentant |
i) |
i Den Franske Republik: Le Ministre chargé du budget eller en bemyndiget repræsentant |
j) |
i Irland: The Revenue Commissioners eller deres bemyndigede repræsentanter |
k) |
i Den Italienske Republik: Il Capo del Dipartimento per le Politiche Fiscali eller en bemyndiget repræsentant |
l) |
i Cypern: Υπουργός Οικονομικών eller en bemyndiget repræsentant |
m) |
i Letland: Finanšu ministrs eller en bemyndiget repræsentant |
n) |
i Litauen: Finansų ministras eller en bemyndiget repræsentant; |
o) |
i Storhertugdømmet Luxembourg: Le Ministre des Finances eller en bemyndiget repræsentant; med henblik på anvendelsen af artikel 10 er den kompetente myndighed dog le Procureur Général d'État luxembourgeois |
p) |
i Ungarn: A pénzügyminiszter eller en bemyndiget repræsentant |
q) |
i Malta: Il-Ministru responsabbli għall-Finanzi eller en bemyndiget repræsentant |
r) |
i Kongeriget Nederlandene: De Minister van Financiën eller en bemyndiget repræsentant |
s) |
i Republikken Østrig: Der Bundesminister für Finanzen eller en bemyndiget repræsentant |
t) |
i Polen: Minister Finansów eller en bemyndiget repræsentant |
u) |
i Den Portugisiske Republik: O Ministro das Finanças eller en bemyndiget repræsentant |
v) |
i Slovenien: Minister za finance eller en bemyndiget repræsentant |
w) |
i Slovakiet: Minister financií eller en bemyndiget repræsentant |
x) |
i Republikken Finland: Valtiovarainministeriö/Finansministeriet eller en bemyndiget repræsentant |
y) |
i Kongeriget Sverige: Finansdepartementet eller en bemyndiget repræsentant, |
z) |
i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og de europæiske territorier, for hvilke Det Forenede Kongerige har ansvaret for de eksterne forbindelser: the Commissioners of Inland Revenue eller deres bemyndigede repræsentant og den kompetente myndighed i Gibraltar, som Det Forenede Kongerige udpeger i overensstemmelse med de aftalte ordninger vedrørende de gibraltariske myndigheder i forbindelse med EU- og EF-instrumenter og dertil knyttede traktater meddelt medlemsstaterne og Den Europæiske Unions institutioner af 19. april 2000, som Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union skal sende en kopi af til Schweiz, og som finder anvendelse på denne aftale. |
BILAG II
LISTE OVER BESLÆGTEDE ENHEDER
I forbindelse med artikel 16 i denne aftale skal følgende enheder betragtes som en »dermed beslægtet enhed, der handler i egenskab af offentlig myndighed, eller hvis rolle er anerkendt ved en international traktat«
ENHEDER I DEN EUROPÆISKE UNION:
|
Belgien Vlaams Gewest (regionen Flandern) Région wallonne (regionen Vallonien) Région de Bruxelles Capitale/Brussels Hoofdstedelijk Gewest (Bruxelles–regionen) Communauté française (det franske fællesskab) Vlaamse Gemeenschap (det flamske fællesskab) Deutschsprachige Gemeinschaft (det tysksprogede fællesskab) |
|
Spanien Xunta de Galicia (regeringen i den selvstyrende region Galicien) Junta de Andalucía (regeringen i den selvstyrende region Andalusien) Junta de Extremadura (regeringen i den selvstyrende region Extremadura) Junta de Castilla-La Mancha (regeringen i den selvstyrende region Castilien-La Mancha) Junta de Castilla y León (regeringen i den selvstyrende region Castilien y Léon) Gobierno Foral de Navarra (regeringen i den selvstyrende region Navarra) Govern de les Illes Balears (regeringen i den selvstyrende region Balearerne) Generalitat de Catalunya (regeringen i den selvstyrende region Catalonien) Generalitat de Valencia (regeringen i den selvstyrende region Valencia) Diputación General de Aragón (regeringen i den selvstyrende region Aragonien) Gobierno de las Islas Canarias (regeringen i den selvstyrende region De Kanariske Øer) Gobierno de Murcia (regeringen i den selvstyrende region Murcia) Gobierno de Madrid (regeringen i den selvstyrende region Madrid) Gobierno de la Comunidad Autónoma del País Vasco/Euzkadi (regeringen i den selvstyrende region Baskerlandet) Diputación Foral de Guipúzcoa (provinsrådet i Guipuzcoa) Diputación Foral de Vizcaya/Bizkaia (provinsrådet i Vizcaya) Diputación Foral de Alava (provinsrådet i Alava) Ayuntamiento de Madrid (Madrid kommune) Ayuntamiento de Barcelona (Barcelona kommune) Cabildo Insular de Gran Canaria (Gran Canarias øråd) Cabildo Insular de Tenerife (Tenerifes øråd) Instituto de Crédito Oficial (kreditinstituttet Instituto de Crédito Oficial) IInstituto Catalán de Finanzas (det Catalanske kreditinstitut Instituto Catalán de Finanzas) Instituto Valenciano de Finanzas (det valencianske kreditinstitut Instituto Valenciano de Finanzas) |
|
Grækenland Οργανισμός Τηλεπικοινωνιών Ελλάδος (det græske teleselskab) Οργανισμός Σιδηροδρόμων Ελλάδος (det græske skinnenetselskab) ημόσια Επιχείρηση Ηλεκτρισμού (det offentlige elselskab) |
|
Frankrig Caisse d’amortissement de la dette sociale (CADES) (fonden til dækning af underskuddet på den sociale sikringsordning) Agence française de développement (AFD) (det franske agentur for udviklingsbistand) Réseau ferré de France (RFF) (Frankrigs skinnenet) Caisse nationale des autoroutes (CNA) (de franske motorvejes finansieringsselskab) Assistance publique — hôpitaux de Paris (APHP) (Paris’ sociale sygehusselskab) Charbonnages de France (CDF) (Frankrigs kulminer) Entreprise minière et chimique (EMC) (mine- og kemiselskabet) |
|
Italien Regionerne Provinserne Kommunerne Cassa Depositi e Prestiti (det offentlige deponerings- og låneinstitut) |
|
Letland Pašvaldības (lokale myndigheder) |
|
Polen gminy (kommuner) powiaty (distrikter) województwa (provinser) związki gmin (kommuneforeninger) powiatów (distriktforeninger) województw (provinsforeninger) miasto stołeczne Warszawa (hovedstaden Warszawa) Agencja Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa (Agenturet for omstrukturering og modernisering af landbruget) Agencja Nieruchomości Rolnych (landbrugsejendomsagenturet) |
|
Portugal Região Autónoma da Madeira (den selvstyrende region Madeira) Região Autónoma dos Açores (den selvstyrende region Azorerne) Kommunerne |
|
Slovakiet mestá a obce (kommuner) Železnice Slovenskej republiky (det slovakiske jernbaneselskab) Štátny fond cestného hospodárstva (statens vejforvaltningsfond) Slovenské elektrárne (slovakiske kraftværker) Vodohospodárska výstavba (vandøkonomisk selskab) |
INTERNATIONALE ENHEDER:
|
Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling |
|
Den Europæiske Investeringsbank |
|
Den Asiatiske Udviklingsbank |
|
Den Afrikanske Udviklingsbank |
|
Verdensbanken/IBRD/IMF |
|
Den Internationale Finansieringsinstitution |
|
Den Interamerikanske Udviklingsbank |
|
Europarådets Socialudviklingsfond |
|
Euratom |
|
Det Europæiske Fællesskab |
|
Den Andinske Udviklingsfond (CAF) |
|
Eurofima |
|
Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab |
|
Den Nordiske Investeringsbank |
|
Den Caribiske Udviklingsbank |
Bestemmelserne i artikel 16 gælder med forbehold af internationale forpligtelser, som de kontraherende parter måtte have indgået over for ovennævnte internationale enheder.
ENHEDER I TREDJELANDE:
De enheder, der opfylder følgende kriterier:
1) |
Enheden betragtes helt klart som en offentlig enhed efter de nationale kriterier. |
2) |
Den offentlige enhed er en ikke-kommerciel producent, der administrerer og finansierer en gruppe aktiviteter og især leverer ikke-kommercielle varer og tjenester, der skal være til gavn for samfundet, og som reelt styres af det offentlige. |
3) |
Den offentlige enhed er en stor og regelmæssig emittent af værdipapirer. |
4) |
Den pågældende stat kan garantere, at den offentlige enhed ikke vil foretage førtidig indfrielse, hvis der findes »gross-up«-klausuler. |
AFTALEMEMORANDUM
mellem Det Europæiske Fællesskab, Kongeriget Belgien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Irland, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Republikken Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige, Det Forenede Kongerige Storbritannien Og Nordirland og Det Schweiziske Forbund
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB,
KONGERIGET BELGIEN,
DEN TJEKKISKE REPUBLIK,
KONGERIGET DANMARK,
FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND,
REPUBLIKKEN ESTLAND,
DEN HELLENSKE REPUBLIK,
KONGERIGET SPANIEN,
DEN FRANSKE REPUBLIK,
IRLAND,
DEN ITALIENSKE REPUBLIK,
REPUBLIKKEN CYPERN,
REPUBLIKKEN LETLAND,
REPUBLIKKEN LITAUEN,
STORHERTUGDØMMET LUXEMBOURG,
REPUBLIKKEN UNGARN,
REPUBLIKKEN MALTA,
KONGERIGET NEDERLANDENE,
REPUBLIKKEN ØSTRIG,
REPUBLIKKEN POLEN,
DEN PORTUGISISKE REPUBLIK,
REPUBLIKKEN SLOVENIEN,
DEN SLOVAKISKE REPUBLIK,
REPUBLIKKEN FINLAND,
KONGERIGET SVERIGE,
DET FORENEDE KONGERIGE STORBRITANNIEN OG NORDIRLAND
og
DET SCHWEIZISKE FORBUND, i det følgende benævnt »Schweiz«,
ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
1. INDLEDNING
Schweiz og Fællesskabet er ved at indgå en aftale om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger (i det følgende benævnt »direktivet«). Dette aftalememorandum supplerer nævnte aftale.
2. ADMINISTRATIV BISTAND I TILFÆLDE AF SKATTESVIG ELLER TILSVARENDE
Så snart aftalen er undertegnet, indleder Schweiz og hver af Den Europæiske Unions medlemsstater bilaterale forhandlinger med henblik på:
— |
i deres respektive overenskomster om dobbeltbeskatning af indkomst og kapital at indarbejde bestemmelser om administrativ bistand i form af udveksling af information efter anmodning vedrørende alle administrative, civilretlige eller strafferetlige sager om skattesvig i henhold til lovene i den stat, som anmodningen er rettet til, eller tilsvarende med hensyn til indkomsttyper, der ikke er omfattet af denne aftale, men som er omfattet af deres respektive overenskomster |
— |
at definere individuelle kategorier af tilfælde, der falder ind under »tilsvarende« i overensstemmelse med de skatteprocedurer, der anvendes af de pågældende stater. |
3. FORHANDLINGER MED ANDRE TREDJELANDE MED HENBLIK PÅ AT SIKRE TILSVARENDE FORANSTALTNINGER
I den overgangsperiode, der fastsættes i direktivet, vil Fællesskabet indlede drøftelser med andre vigtige finansielle centre for at søge at opnå, at nævnte jurisdiktioner indfører foranstaltninger svarende til dem, der skal anvendes af Fællesskabet.
4. HENSIGTSERKLÆRING
De parter, der undertegner dette aftalememorandum, erklærer, at de finder, at den i punkt 1 omhandlede aftale og dette aftalememorandum udgør en acceptabel og afbalanceret ordning, som kan anses for at beskytte parternes interesser. De vil derfor gennemføre de aftalte foranstaltninger i god tro og vil ikke handle ensidigt til skade for ordningen uden behørig grund.
Hvis der konstateres betydelige forskelle mellem anvendelsesområdet for direktivet som vedtaget den 3. juni 2003 og aftalens anvendelsesområde, specielt med hensyn til aftalens artikel 1, stk. 2, og artikel 6, indleder de kontraherende parter straks konsultationer i henhold til aftalens artikel 13, stk. 1, for at sikre, at foranstaltningerne i aftalen fortsat er af tilsvarende art.
Undertegnet i Luxembourg, den 26. oktober 2004 i to eksemplarer på dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, lettisk, litauisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.
Tekstudgaven på maltesisk vil blive bekræftet af de undertegnende parter på grundlag af en brevveksling. Denne tekst får samme gyldighed som teksterne på de i foregående afsnit nævnte sprog.
Pour le Royaume de Belgique
Voor het Koninkrijk België
Für das Königreich Belgien
Za Českou republiku
På Kongeriget Danmarks vegne
Für die Bundesrepublik Deutschland
Eesti Vabariigi nimel
Για την Ελληνική Δημοκρατία
Por el Reino de España
Pour la République française
Thar cheann Na hÉireann
For Ireland
Per la Repubblica italiana
Για την Κυπριακή Δημοκρατία
Latvijas Republikas vārdā
Lietuvos Respublikos vardu
Pour le Grand-Duché de Luxembourg
A Magyar Köztársaság részéről
Għar-Republikka ta' Malta
Voor het Koninkrijk der Nederlanden
Für die Republik Österreich
W imieniu Rzeczypospolitej Polskiej
Pela República Portuguesa
Za Republiko Slovenijo
Za Slovenskú republiku
Suomen tasavallan puolesta
För Republiken Finland
För Konungariket Sverige
For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
Por la Comunidad Europea
Za Evropské společenství
For Det Europæiske Fællesskab
Für die Europäische Gemeinschaft
Euroopa Ühenduse nimel
Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
For the European Community
Pour la Communauté européenne
Per la Comunità europea
Eiropas Kopienas vārdā
Europos bendrijos vardu
az Európai Közösség részéről
Għall-Komunità Ewropea
Voor de Europese Gemeenschap
W imieniu Wspólnoty Europejskiej
Pela Comunidade Europeia
Za Európske spoločenstvo
za Evropsko skupnost
Euroopan yhteisön puolesta
På Europeiska gemenskapens vägnar
Für die Schweizerische Eidgenossenschaft
Pour la Confédération suisse
Per la Confederazione svizzera
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/50 |
RÅDETS AFGØRELSE
af 25. oktober 2004
om indgåelse af aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om datoen for anvendelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger
(2004/912/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 94 sammenholdt med artikel 300, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
Artikel 17, stk. 2, i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger fastsætter, at Schweiz og eventuelt Fællesskabet, på de deri fastsatte betingelser, skal gennemføre og anvende denne aftale fra den 1. januar 2005. |
(2) |
Ifølge artikel 18, stk. 1, er anvendelsen af denne aftale betinget af, at visse af medlemsstaternes afhængige eller associerede territorier samt Amerikas Forenede Stater, Andorra, Liechtenstein, Monaco og San Marino indfører og gennemfører foranstaltninger, der er i overensstemmelse med eller svarer til foranstaltningerne i direktivet eller aftalen. Det fremgår af artikel 18, stk. 2, at hvis de kontraherende parter ikke mindst seks måneder før datoen i artikel 17, stk. 2, (1. januar 2005) fastslår, at betingelsen vil blive opfyldt, fastsætter de efter fælles overenskomst en ny dato med henblik på artikel 17, stk. 2. De kontraherende parter har ikke fastslået dette. |
(3) |
Ikke alle de pågældende tredjelande vil være i stand til at gennemføre de i artikel 18, stk. 1, omhandlede foranstaltninger inden den 1. januar 2005. Det vil endvidere først være muligt for Schweiz at gennemføre og anvende denne aftale fra den 1. juli 2005 og kun under forudsætning af, at de schweiziske forfatningsmæssige krav vil være opfyldt inden denne dato. Hvert af de tredjelande og afhængige eller associerede territorier, der er omhandlet i aftalens artikel 18, stk. 1, vil formodentlig også være i stand til at opfylde de betingelser, der er fastsat i dette stykke, før den 1. juli 2005. |
(4) |
Datoen den 1. juli 2005 bør derfor vedtages som ny dato for så vidt angår aftalens artikel 17, stk. 2, i overensstemmelse med aftalens artikel 18, stk. 2. |
(5) |
Aftalen i form af brevveksling om en ny dato for anvendelsen af aftalen om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger bør godkendes — |
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
Aftalen i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om datoen for anvendelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger godkendes herved på Det Europæiske Fællesskabs vegne.
Teksten til aftalen i form af brevveksling er knyttet til denne afgørelse.
Artikel 2
Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den(de) person(er), der er beføjede til på Fællesskabets vegne at undertegne aftalen med bindende virkning for Fællesskabet.
Udfærdiget i Luxembourg, den 25. oktober 2004.
På Rådets vegne
R. VERDONK
Formand
AFTALE
i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om datoen for anvendelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger
Hr.,
Jeg har den ære herved at henvise til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger. Aftalen, der vil blive ratificeret eller godkendt af de kontraherende parter i overensstemmelse med deres egne procedurer, anvendes fra en dato, der fastsættes i henhold til proceduren i aftalens artikel 18, stk. 2.
Artikel 18, stk. 2, fastsætter, at de kontraherende parter efter fælles overenskomst mindst seks måneder før den i aftalens artikel 17, stk. 2, omhandlede dato (den 1. januar 2005) fastslår, om betingelsen i aftalens artikel 18, stk. 1, vil blive opfyldt, og at de, hvis de ikke fastslår, at betingelsen vil blive opfyldt, efter fælles overenskomst vedtager en ny dato for anvendelse af aftalen.
Artikel 18, stk. 1, fastsætter, at anvendelsen af aftalen er betinget af, at medlemsstaternes afhængige eller associerede territorier, der er nævnt i rapporten fra Rådet (økonomi og finans) til Det Europæiske Råd i Santa Maria da Feira af 19.-20. juni 2000, samt Amerikas Forenede Stater, Andorra, Liechtenstein, Monaco og San Marino indfører og gennemfører foranstaltninger, der er i overensstemmelse med eller svarer til foranstaltningerne i direktivet eller i aftalen, undtagen aftalens artikel 15, og at det sker med samme gennemførelsesdatoer.
På grundlag af de forhandlinger, der har fundet sted mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund, kan jeg forstå, at det i overensstemmelse med aftalens artikel 17, stk. 2, først vil være muligt for Det Schweiziske Forbund at anvende aftalen fra den 1. juli 2005 ud fra den forudsætning, at de schweiziske forfatningsmæssige krav vil være opfyldt inden denne dato.
Jeg beder Dem bekræfte, at De kan acceptere den 1. juli 2005 som den nye dato for anvendelsen af aftalen som fastsat i artikel 18, stk. 2, i aftalen, og at den schweiziske regering vil gøre sit bedste for at sikre, at denne dato vil blive overholdt. Jeg beder Dem også bekræfte, at Det Schweiziske Forbund på grundlag af de oplysninger, der blev afgivet under forhandlingerne den 21. juni 2004, og uden at det berører følgende afsnit, accepterer, at betingelserne i artikel 18, stk. 1, vil blive opfyldt.
Jeg accepterer, at Schweiz kun er forpligtet til at anvende aftalens bestemmelser fra 1. juli 2005, hvis alle EU’s medlemsstater og alle de lande og territorier, der er nævnt i aftalens artikel 18, stk. 1, anvender de deri nævnte foranstaltninger vedrørende beskatning af opsparing fra samme dato. Samme betingelse gælder også for hver enkelt EU-medlemsstat.
Modtag, hr., forsikringen om min mest udmærkede højagtelse.
Hecho en Luxemburgo, el
V Lucemburku dne
Udfærdiget i Luxembourg, den
Geschehen zu Luxemburg am
Luxembourg,
Έγινε στις Λουξεμβούργο, στις
Done at Luxembourg,
Fait à Luxembourg, le
Fatto a Lussembourgo, addì
Luksemburgā,
Priimta Liuksemburge,
Kelt Luxembourgban,
Magħmul fil-Lussemburgu,
Gedaan te Luxemburg,
Sporzÿdzono w Luksemburgu, dnia
Feito em Luxemburgo,
V Luxemburgu
V Luxembourgu,
Tehty Luxemburgissa
Utfärdat i Luxemburg den
Por la Comunidad Europea
Za Evropské společenství
For Det Europæiske Fællesskab
Für die Europäische Gemeinschaft
Euroopa Ühenduse nimel
Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
For the European Community
Pour la Communauté européenne
Per la Comunità europea
Eiropas Kopienas vārdā
Europos bendrijos vardu
az Európai Közösség részéről
Għall-Komunità Ewropea
Voor de Europese Gemeenschap
W imieniu Wspólnoty Europejskiej
Pela Comunidade Europeia
Za Európske spoločenstvo
za Evropsko skupnost
Euroopan yhteisön puolesta
På Europeiska gemenskapens vägnar
Hr.,
Jeg har den ære hermed at anerkende modtagelsen af Deres skrivelse af dags dato med følgende ordlyd:
»Hr.,
Jeg har den ære herved at henvise til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger. Aftalen, der vil blive ratificeret eller godkendt af de kontraherende parter i overensstemmelse med deres egne procedurer, anvendes fra en dato, der fastsættes i henhold til proceduren i aftalens artikel 18, stk. 2.
Artikel 18, stk. 2, fastsætter, at de kontraherende parter efter fælles overenskomst mindst seks måneder før den i aftalens artikel 17, stk. 2, omhandlede dato (den 1. januar 2005) fastslår, om betingelsen i aftalens artikel 18, stk. 1, vil blive opfyldt, og at de, hvis de ikke fastslår, at betingelsen vil blive opfyldt, efter fælles overenskomst vedtager en ny dato for anvendelse af aftalen.
Artikel 18, stk. 1, fastsætter, at anvendelsen af aftalen er betinget af, at medlemsstaternes afhængige eller associerede territorier, der er nævnt i rapporten fra Rådet (økonomi og finans) til Det Europæiske Råd i Santa Maria da Feira af 19.-20. juni 2000, samt Amerikas Forenede Stater, Andorra, Liechtenstein, Monaco og San Marino indfører og gennemfører foranstaltninger, der er i overensstemmelse med eller svarer til foranstaltningerne i direktivet eller i aftalen, undtagen aftalens artikel 15, og at det sker med samme gennemførelsesdatoer.
På grundlag af de forhandlinger, der har fundet sted mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund, kan jeg forstå, at det i overensstemmelse med aftalens artikel 17, stk. 2, først vil være muligt for Det Schweiziske Forbund at anvende aftalen fra den 1. juli 2005 ud fra den forudsætning, at de schweiziske forfatningsmæssige krav vil være opfyldt inden denne dato.
Jeg beder Dem bekræfte, at De kan acceptere den 1. juli 2005 som den nye dato for anvendelsen af aftalen som fastsat i artikel 18, stk. 2, i aftalen, og at den schweiziske regering vil gøre sit bedste for at sikre, at denne dato vil blive overholdt. Jeg beder Dem også bekræfte, at Det Schweiziske Forbund på grundlag af de oplysninger, der blev afgivet under forhandlingerne den 21. juni 2004, og uden at det berører følgende afsnit, accepterer, at betingelserne i artikel 18, stk. 1, vil blive opfyldt.
Jeg accepterer, at Schweiz kun er forpligtet til at anvende aftalens bestemmelser fra 1. juli 2005, hvis alle EU’s medlemsstater og alle de lande og territorier, der er nævnt i aftalens artikel 18, stk. 1, anvender de deri nævnte foranstaltninger vedrørende beskatning af opsparing fra samme dato. Samme betingelse gælder også for hver enkelt EU-medlemsstat.
Modtag, hr., forsikringen om min mest udmærkede højagtelse.«
På grundlag af de forhandlinger, der har fundet sted mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund, kan jeg bekræfte, at Det Schweiziske Forbund er indforstået med, at den nye anvendelsesdato for nævnte aftale er den 1. juli 2005, forudsat at de schweiziske forfatningsmæssige krav er opfyldt på nævnte dato. Jeg bekræfter, at den schweiziske regering vil gøre sit bedste for at overholde denne dato.
Jeg bekræfter, at med forbehold af mine tjenestegrenes tekniske verifikation af de oplysninger, der blev afgivet under forhandlingerne den 21. juni 2004, som jeg vil bekræfte forud for undertegnelsen af aftalen på grundlag af endelige udgaver af de relevante aftaler, accepterer Det Schweiziske Forbund, at betingelserne i artikel 18, stk. 1, vil blive opfyldt, uden at det berører følgende afsnit.
Jeg er enig i, at Schweiz kun er forpligtet til at anvende aftalens bestemmelser fra 1. juli 2005, hvis alle EU’s medlemsstater og alle de lande og territorier, der er nævnt i aftalens artikel 18, stk. 1, anvender de deri nævnte foranstaltninger vedrørende beskatning af opsparing fra samme dato. Jeg accepterer, at samme betingelse også gælder for hver enkelt EU-medlemsstat.
Modtag, hr., forsikringen om min mest udmærkede højagtelse.
Geschehen zu Luxemburg am
Fait à Luxembourg, le
Fatto a Lussembourgo, addì
Hecho en Luxemburgo, el
V Lucemburku dne
Udfærdiget i Luxembourg, den
Luxembourg,
Έγινε στις Λουξεμβούργο, στις
Done at Luxembourg,
Luksemburgā,
Priimta Liuksemburge,
Kelt Luxembourgban,
Magħmul fil-Lussemburgu,
Gedaan te Luxemburg,
Sporzÿdzono w Luksemburgu, dnia
Feito em Luxemburgo,
V Luxemburgu
V Luxembourgu,
Tehty Luxemburgissa
Utfärdat i Luxemburg den
Für die Schweizerische Eidgenossenschaft
Pour la Confédération suisse
Per la Confederazione svizzera
Kommissionen
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/55 |
KOMMISSIONENS HENSTILLING
af 14. december 2004
om fremme af en passende ordning for aflønning af medlemmer af ledelsen i børsnoterede selskaber
(EØS-relevant tekst)
(2004/913/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, og
som tager følgende i betragtning:
(1) |
I maj 2003 vedtog Kommissionen en meddelelse om »modernisering af selskabsretten og forbedret virksomhedsledelse i Den Europæiske Union — vejen frem« (1). Blandt en række forslag om at styrke aktionærernes rettigheder og modernisere ledelsesstrukturen indeholdt den et initiativ, der tog sigte på at tilskynde til en passende regulering af aflønningen af medlemmer af ledelsen af selskaber i medlemsstaterne. |
(2) |
Aflønningen af medlemmer af ledelsen henhører med hensyn til form, struktur og niveau under selskabernes og deres aktionærers kompetence. Den bør lette rekruttereringen og fastholdelsen af medlemmer af ledelsen, der har de egenskaber, der er nødvendige for at lede et selskab. Imidlertid er aflønningen et af de centrale områder, hvor bestyrelsesmedlemmer med ledelsesansvar kan have en interessekonflikt, og hvor der bør tages rimeligt hensyn til aktionærernes interesser. Aflønningsordninger bør derfor underkastes passende foranstaltninger til kontrol af ledelsen, der er baseret på tilstrækkelige informationsrettigheder. I den forbindelse er det vigtigt at tage fuldt hensyn til de mange forskellige selskabsledelsessystemer inden for Fællesskabet, som afspejler de forskellige medlemsstaters syn på, hvilken rolle selskaber og de organer, der er ansvarlige for fastlæggelsen af lønpolitikken med hensyn til medlemmerne af ledelsen og for lønfastsættelsen for de enkelte medlemmer af ledelsen, spiller. |
(3) |
Videregivelse af rettidige og korrekte oplysninger fra værdipapirudstedere skaber varig tillid hos investorerne og udgør et vigtigt redskab til at fremme sund virksomhedsledelse i hele Fællesskabet. Til dette formål er det vigtigt, at børsnoterede selskaber udviser en passende åbenhed over for investorerne, så de kan give udtryk for deres synspunkter. |
(4) |
Ved gennemførelsen af denne henstilling bør medlemsstaterne tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for kollektive investeringsinstitutter i selskabsform og hindre, at de forskellige former for kollektive investeringsinstitutter unødigt udsættes for forskelsbehandling. Med hensyn til institutter til kollektiv investering som defineret i Rådets direktiv 85/611/EØF af 20. december 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (2) er der i sidstnævnte direktiv allerede fastsat en række konkrete mekanismer til god selskabsledelse. For at forhindre unødig forskelsbehandling af kollektive investeringsinstitutter i selskabsform, der ikke er omfattet af harmonisering på fællesskabsplan, bør medlemsstaterne tage hensyn til, om og i hvilket omfang disse ikke-harmoniserede kollektive investeringsinstitutter er omfattet af tilsvarende mekanismer med henblik på god selskabsledelse. |
(5) |
Aktionærerne bør have et klart og omfattende overblik over selskabets lønpolitik. Oplysninger herom vil sætte aktionærerne i stand til at vurdere selskabets lønpolitik og styrke selskabets ansvarlighed over for aktionærerne. Oplysninger om bestanddele af lønnen bør indgå heri. Dette bør imidlertid ikke tvinge selskabet til at offentliggøre oplysninger af fortrolig handelsmæssig art, hvilket kunne skade selskabets strategiske stilling. |
(6) |
Der bør også sikres passende gennemsigtighed, hvad angår politikken med hensyn til ledelsesmedlemmernes kontrakter. Dette bør omfatte oplysninger om forhold med direkte tilknytning til ledelsesmedlemmernes løn, såsom opsigelsesfrister og fratrædelsesgodtgørelser i henhold til sådanne kontrakter. |
(7) |
For at give aktionærerne en effektivt mulighed for at give udtryk for deres synspunkter og lejlighed til at drøfte lønpolitikken på grundlag af omfattende oplysninger uden at skulle iværksætte proceduren for at få en aktionærbeslutning optaget på dagsordenen bør lønpolitikken være et særskilt punkt på dagsordenen for den årlige generalforsamling. |
(8) |
For at øge ansvarligheden bør lønpolitikken forelægges til afstemning på den årlige generalforsamling. Afstemningen på generalforsamlingen kunne være rådgivende, således at der ikke ændres ved de rettigheder, som de for ledelsesmedlemmernes aflønning ansvarlige organer har. En rådgivende afstemning ville ikke medføre nogen forpligtelse til hverken at ændre ledelsesmedlemmernes kontraktmæssige rettigheder eller at ændre lønpolitikken. |
(9) |
Aktionærerne bør også have oplysninger, på grundlag af hvilke de kan drage individuelle ledelsesmedlemmer til ansvar for den løn, de får eller har fået. Oplysninger om lønnen til de enkelte medlemmer af selskabets ledelse, såvel medlemmer af direktionen og bestyrelsen som tilsynsførende medlemmer, i det foregående regnskabsår er derfor vigtige med henblik på at hjælpe dem til at vurdere aflønningen i lyset af selskabets samlede resultater. |
(10) |
Variable lønordninger, hvor medlemmerne af ledelsen aflønnes i aktier, aktieoptioner eller eventuelle andre rettigheder til at erhverve aktier eller til at blive aflønnet på grundlag af udviklingen i aktiekurser, samt væsentlige ændringer i sådanne ordninger, bør forudsætte forhåndsgodkendelse på den årlige generalforsamling. Godkendelse bør meddeles for lønordningen og de regler, der gælder for fastsættelsen af individuel aflønning i henhold til ordningen, men ikke for den individuelle aflønning af ledelsesmedlemmerne i henhold til ordningen. |
(11) |
I betragtning af den betydning, der tillægges spørgsmålet om aflønning af medlemmer af ledelsen, er det hensigtsmæssigt at overvåge overholdelsen af denne henstilling og i tilfælde af utilstrækkelig overholdelse at overveje yderligere foranstaltninger |
HENSTILLER:
Afsnit I
Anvendelsesområde og definitioner
1. Anvendelsesområde
1.1. |
Medlemsstaterne bør træffe alle hensigtsmæssige foranstaltninger for at sikre, at børsnoterede selskaber, som har hjemsted inden for deres område, følger denne henstilling. De bør imidlertid tage behørigt hensyn til de særlige forhold, der gælder for de institutter for kollektiv investering i værdipapirer oprettet som selskab, som er omfattet af direktiv 85/611/EØF. Medlemsstaterne bør også tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for de kollektive investeringsinstitutter oprettet som selskab, som ikke er omfattet af dette direktiv, og hvis eneste formål er at investere midler fra investorer i en bred vifte af aktiver, idet de ikke søger at opnå juridisk kontrol eller ledelseskontrol over udstederne af de værdipapirer, de investerer i. |
1.2. |
Medlemsstaterne bør også træffe alle egnede foranstaltninger til at sikre, at børsnoterede selskaber, som ikke er registreret i en af medlemsstaterne, men har deres primære børsnotering på et reguleret marked inden for deres område, følger bestemmelserne i denne henstilling. |
1.3. |
Medlemsstaterne bør sikre, at denne henstilling gælder for aflønning af de ansvarlige direktører (chief executive officers), når de ikke er medlem af bestyrelsen, direktionen eller tilsynsorganet i et børsnoteret selskab. |
2. Definitioner i denne henstilling
2.1. |
Ved »ledelsesmedlem« forstås et medlem af bestyrelsen, direktionen eller tilsynsorganet i et børsnoteret selskab. |
2.2. |
Ved »børsnoteret selskab« forstås et selskab, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked i betydningen i direktiv 2004/39/EF i en eller flere medlemsstater. |
Afsnit II
Lønpolitik
3. Oplysning om lønpolitikken for ledelsesmedlemmer
3.1. |
Ethvert børsnoteret selskab bør afgive en erklæring om selskabets lønpolitik (»lønerklæring«). Den bør være del af en uafhængig lønrapport og/eller indgå i årsregnskabet og årsrapporten eller i noterne til selskabets årsregnskaber. Lønerklæringen bør også offentliggøres på det børsnoterede selskabs webside. |
3.2. |
Lønerklæringen bør hovedsagelig fokusere på selskabets politik for aflønning af ledelsesmedlemmer i det følgende regnskabsår og efter forholdene også de efterfølgende år. Den bør også indeholde en oversigt over, hvordan lønpolitikken er blevet gennemført i det foregående regnskabsår. Der bør lægges særlig vægt på eventuelle væsentlige ændringer i det børsnoterede selskabs lønpolitik sammenlignet med det foregående regnskabsår. |
3.3. |
Lønerklæringen bør indeholde mindst følgende oplysninger:
Oplysningerne i lønerklæringen bør dog ikke omfatte oplysninger af fortrolig handelsmæssig art. |
3.4. |
Lønerklæringen bør også opridse og forklare det børsnoterede selskabs politik med hensyn til kontraktvilkårene for bestyrelsesmedlemmer med ledelsesansvar. Dette bør bl.a. omfatte oplysninger om varigheden af kontrakterne med de bestyrelsesmedlemmer med ledelsesansvar, opsigelsesfrister og en detaljeret redegørelse for bestemmelserne om fratrædelsesgodtgørelse og andre godtgørelser i forbindelse med opsigelse af kontrakter med bestyrelsesmedlemmer med ledelsesansvar. |
3.5. |
Der bør også gives oplysninger om forberedelses- og beslutningsprocessen forud for fastlæggelsen af det børsnoterede selskabs lønpolitik for ledelsesmedlemmer. Sådanne oplysninger bør omfatte et eventuelt løn- og vederlagsudvalgs mandat og sammensætning, navnene på eksterne konsulenter, der har medvirket ved fastlæggelsen af lønpolitikken og den årlige generalforsamlings rolle. |
4. Aktionærafstemning
4.1. |
Lønpolitikken eller enhver betydelig ændring af lønpolitikken bør være et særskilt punkt på dagsordenen for den årlige generalforsamling, uden at dette dog må få indflydelse på tilrettelæggelsen i de relevante organer, der er ansvarlige for fastsættelsen af ledelsesmedlemmernes løn, og den rolle, disse organer spiller. |
4.2. |
Lønerklæringen bør forelægges til afstemning på den årlige generalforsamling, dog uden at dette må få indflydelse på tilrettelæggelsen i de relevante organer, der er ansvarlige for fastsættelsen af ledelsesmedlemmernes løn, og den rolle, disse organer spiller. Afstemningen kan være bindende eller rådgivende. Medlemsstaterne kan imidlertid bestemme, at der kun afholdes en sådan afstemning, hvis aktionærer, der tegner sig for mindst 25 % af det samlede antal stemmer hos de aktionærer, der er tilstede eller repræsenteret ved den årlige generalforsamling, anmoder herom. Dette berører dog ikke aktionærernes ret til at få optaget et beslutningsforslag på dagsordenen i overensstemmelse med nationale bestemmelser. |
4.3. |
Det børsnoterede selskab bør informere de aktionærer, der er berettigede til at få meddelelse om generalforsamlingen, om, at det har til hensigt at forelægge et forslag til beslutning om godkendelse af lønerklæringen på generalforsamlingen. |
Afsnit III
De enkelte ledelsesmedlemmers aflønning
5. Oplysning om de enkelte ledelsesmedlemmers aflønning
5.1. |
Der bør gives detaljeret oplysning om den samlede løn og andre fordele, der ydes til de enkelte ledelsesmedlemmer i løbet af det relevante regnskabsår, i årsregnskabet, i noterne til årsregnskabet eller efter omstændighederne i lønrapporten. |
5.2. |
Årsregnskabet, noterne til årsregnskabet eller efter omstændigheder lønrapporten bør mindst indeholde de oplysninger, der er opført under punkt 5.3 til 5.6, for hver person, der har været medlem af ledelsen i det børsnoterede selskab på noget tidspunkt i løbet af det relevante regnskabsår. |
5.3. |
Med hensyn til løn og/eller vederlag bør der gives følgende oplysninger:
|
5.4. |
Med hensyn til aktier og/eller rettigheder til at erhverve aktieoptioner og/eller alle andre aktierelaterede incitamentsordninger bør der gives følgende oplysninger:
|
5.5. |
Med hensyn til tillægspensionsordninger bør der gives følgende oplysninger:
|
5.6. |
Hvis det er tilladt efter national ret eller i henhold til det børsnoterede selskabs vedtægter at foretage sådanne betalinger, skal de beløb vises, som selskabet, et datterselskab eller et selskab, der er omfattet af selskabets koncernregnskab, har betalt i form af lån, forskudsbetalinger og garantier til hver person, der har arbejdet som ledelsesmedlem på et hvilket som helst tidspunkt i løbet af det relevante regnskabsår, herunder udestående beløb og rentesats. |
Afsnit IV
Aktiebaseret aflønning
6. Aktionærernes godkendelse
6.1. |
Ordninger, hvor ledelsesmedlemmer aflønnes i form af aktier, aktieoptioner eller andre rettigheder til at erhverve aktier eller til at blive aflønnet på grundlag af aktiekursbevægelser, bør forinden godkendes af aktionærerne ved en beslutning på generalforsamlingen forud for vedtagelsen. Der bør ske godkendelse af selve ordningen og ikke af tildelingen til de enkelte ledelsesmedlemmer af sådanne aktiebaserede fordele i henhold til ordningen. |
6.2. |
Der bør på generalforsamlingen opnås godkendelse for følgende:
|
6.3. |
Den årlige generalforsamling bør også fastsætte fristen for, hvornår det organ, der er ansvarlig for ledelsesmedlemmernes lønninger, kan tildele de enkelte ledelsesmedlemmer disse former for kompensation. |
6.4. |
Enhver væsentlig ændring i ordningernes vilkår og betingelser bør også være genstand for aktionærernes godkendelse i form af en beslutning på generalforsamlingen forud for vedtagelsen. I disse tilfælde bør aktionærerne informeres om samtlige vilkår i de foreslåede ændringer og om virkningen af de foreslåede ændringer. |
6.5. |
Hvis en sådan ordning er tilladt efter national ret eller i henhold til det børsnoterede selskabs vedtægter, bør enhver optionsordning, hvor der indrømmes rettigheder til at tegne aktier til en kurs, der er lavere end aktiens markedsværdi på den dato, hvor kursen fastsættes, eller den gennemsnitlige markedsværdi over en række dage forud for den dato, hvor indløsningskursen fastlægges, også godkendes af aktionærerne. |
6.6. |
Punkt 6.1. til 6.4 bør ikke anvendes på ordninger, som tilbydes på tilsvarende vilkår til ansatte i det børsnoterede selskab eller et datterselskab heraf, hvis ansatte er berettigede til at deltage i ordningen, og som er blevet godkendt på generalforsamlingen. |
Afsnit V
Orientering og afsluttende bestemmelser
7. Orientering
7.1. |
Før den årlige generalforsamling, hvor der forelægges et udkast til beslutning i overensstemmelse med punkt 6.1. og i overensstemmelse med national ret og/eller det børsnoterede selskabs vedtægter, bør aktionærerne orienteres om beslutningen i form af en informationsnote. Denne bør mindst indeholde den fulde ordlyd af de aktiebaserede lønordninger eller en beskrivelse af de vigtigste betingelser og vilkår samt navnene på deltagerne i ordningerne. Informationsnoten bør belyse forholdet mellem ordningerne og den overordnede lønpolitik for ledelsesmedlemmerne. Beslutningsudkastet bør indeholde en klar henvisning til enten selve ordningen eller resuméet af de vigtigste betingelser og vilkår heri. |
7.2. |
Aktionærerne bør også have oplysning om, hvordan selskabet agter at tilvejebringe de aktier, der er nødvendige for at opfylde selskabets forpligtelser i forbindelse med incitamentsordninger. Især bør det klart anføres, om selskabet agter at købe de nødvendige aktier på markedet, om det har dem i portefølje, eller om det vil udstede nye aktier. |
7.3. |
Disse oplysninger bør også give et overblik over omkostningerne ved ordningen i forbindelse med den planlagte anvendelse af ordningen. |
7.4. |
Sådanne oplysninger bør offentliggøres på det børsnoterede selskabs webside. |
8. Afsluttende bestemmelser
8.1. |
Medlemsstaterne opfordres til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at fremme anvendelsen af denne henstilling senest den 30. juni 2006 og opfordres til at underrette Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet i overensstemmelse med denne henstilling, så Kommissionen kan følge situationen nøje og på dette grundlag vurdere behovet for yderligere foranstaltninger. |
8.2. |
Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne. |
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. december 2004.
På Kommissionens vegne
Charlie MCCREEVY
Medlem af Kommissionen
(1) KOM(2003) 284 endelig.
(2) EFT L 375 af 31.12.1985, s. 3. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF (EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1).
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/60 |
KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 16. december 2004
om ændring af beslutning 2003/858/EF for så vidt angår import af levende akvakulturfisk og -fiskevarer til videreforarbejdning eller direkte konsum
(meddelt under nummer K(2004) 4560)
(EØS-relevant tekst)
(2004/914/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets direktiv 91/67/EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige betingelser for afsætning af akvakulturdyr og -produkter (1), særlig artikel 20, stk. 1, og artikel 21, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
Ved Kommissionens beslutning 2003/858/EF af 21. november 2003 om dyresundhedsbetingelser og udstedelse af sundhedscertifikat ved import af levende fisk samt æg og mælke herfra til opdræt og levende akvakulturfisk og -fiskevarer til konsum (2) fastsættes særlige dyresundhedsbetingelser for import til Fællesskabet af levende fisk og visse akvakulturprodukter fra tredjelande. |
(2) |
Definitionen af »opdræt« i beslutning 2003/858/EF er blevet udlagt på flere forskellige måder for så vidt angår beslutningens anvendelsesområde. Af hensyn til klarheden bør dette begreb derfor defineres mere præcist. |
(3) |
Bestemmelserne i Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer (3) finder også anvendelse på levende fisk, som importeres til konsum. Af hensyn til klarheden bør artikel 4 i beslutning 2003/858/EF ændres i overensstemmelse hermed. |
(4) |
Importkravene i beslutning 2003/858/EF til fiskerivarer til videreforarbejdning bør kun gælde for arter, der er modtagelige for de sygdomme, der er nævnt i liste II i bilag A til direktiv 91/67/EØF, eller sygdomme, der anses for eksotiske i Fællesskabet. Erfaringen viser, at disse krav ikke fremgår klart af artikel 5, stk. 2, med den nuværende ordlyd, og nævnte artikel bør derfor ændres af hensyn til klarheden. |
(5) |
Kommissionens forordning (EF) nr. 282/2004 af 18. februar 2004 om et dokument til anmeldelse og veterinærkontrol af dyr, der føres ind i Fællesskabet fra tredjelande (4), har erstattet beslutning 92/527/EØF (5). Når der er tale om levende fisk til opdræt eller udsætning, bør kontrolproceduren i artikel 8 i Rådets direktiv 91/496/EØF af 15. juli 1991 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for dyr, der føres ind i Fællesskabet fra tredjelande, og om ændring af direktiv 89/662/EØF, 90/425/EØF og 90/675/EØF (6) finde anvendelse, og det fælles veterinærdokument til brug ved import, der er omhandlet i Kommissionens forordning (EF) nr. 282/2004, udfyldes på behørig vis af embedsdyrlægen. |
(6) |
Kommissionens forordning (EF) nr. 136/2004 om procedurer for EF-grænsekontrolstedernes veterinærkontrol af tredjelandsprodukter (7) har erstattet beslutning 93/13/EØF (8). Når der er tale om visse akvakulturprodukter til videreforarbejdning i Fællesskabet, bør kontrolproceduren i artikel 8 i Rådets direktiv 97/78/EF af 18. december 1997 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet (9), finde anvendelse, og det fælles veterinærdokument til brug ved import, der er omhandlet i Kommissions forordning (EF) nr. 136/2004, udfyldes på behørig vis af embedsdyrlægen. |
(7) |
De certifikatudstedelsesprocedurer, der er omhandlet i artikel 7 i beslutning 2003/858/EF, bør ændres i overensstemmelse hermed, ligesom bilag VI til beslutningen bør udgå. |
(8) |
Af forenklings- og klarhedshensyn er det nødvendigt at bringe erklæringerne i standardcertifikaterne i bilagene til beslutning 2003/858/EF i overensstemmelse med erklæringerne i de standardcertifikater, der er fastlagt i henhold til Rådets direktiv 91/493/EØF. Bilag II, III, IV og V til beslutning 2003/858/EF bør ændres i overensstemmelse hermed. |
(9) |
De i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed — |
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
I beslutning 2003/858/EF foretages følgende ændringer:
1) |
Artikel 2, stk. 2, litra g), affattes således:
|
2) |
Artikel 4 affattes således: »Artikel 4 Betingelser for import af levende akvakulturfisk til konsum Medlemsstaterne tillader kun import til deres område af levende akvakulturfisk til direkte konsum eller videreforarbejdning før konsum, hvis:
|
3) |
Artikel 5, stk. 2, affattes således: »2. Medlemsstaterne sørger for, at forarbejdningen af akvakulturfiskevarer af arter, som er modtagelige for EHN, ISA, VHS og IHN, finder sted på godkendte importcentraler, medmindre:
|
4) |
Artikel 6 affattes således: »Artikel 6 Betingelser for import af akvakulturfiskevarer til direkte konsum Medlemsstaterne tillader kun import til deres område af akvakulturfiskevarer til direkte konsum, hvis:
|
5) |
Artikel 7 affattes således: »Artikel 7 Kontrolprocedurer 1. Levende fisk samt æg og mælke herfra, der importeres til opdræt, og levende akvakulturfisk, der importeres til udsætning i put and take-fiskeri, underkastes veterinærkontrol på grænsekontrolstedet i ankomstmedlemsstaten i henhold til artikel 8 i direktiv 91/496/EØF, og det fælles veterinærdokument til brug ved import, der er omhandlet i Kommissionens forordning (EF) nr. 282/2004, udfyldes på behørig vis. 2. Levende akvakulturfisk og -fiskevarer, der importeres til direkte konsum eller til videreforarbejdning før konsum, underkastes veterinærkontrol på grænsekontrolstedet i ankomstmedlemsstaten i henhold til artikel 8 i direktiv 97/78/EF, og det fælles veterinærdokument til brug ved import, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 136/2004, udfyldes på behørig vis.« |
6) |
Artikel 8 affattes således: »Artikel 8 Forebyggelse af forurening af naturlige vandområder 1. Medlemsstaterne sørger for, at importerede levende akvakulturfisk til konsum ikke udsættes i naturlige vandområder på deres område. 2. Medlemsstaterne sørger for, at importerede akvakulturprodukter til konsum ikke forurener naturlige vandområder på deres område. 3. Medlemsstaterne sørger for, at naturlige vandområder på deres område ikke forurenes via transportvand fra importerede sendinger.« |
7) |
Bilag II affattes som angivet i bilag I til denne beslutning. |
8) |
Bilag III affattes som angivet i bilag II til denne beslutning. |
9) |
Bilag IV affattes som angivet i bilag III til denne beslutning. |
10) |
Bilag V affattes som angivet i bilag IV til denne beslutning. |
11) |
Bilag VI udgår. |
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. december 2004.
På Kommissionens vegne
Markos KYPRIANOU
Medlem af Kommissionen
(1) EFT L 46 af 19.2.1991, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 806/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 1).
(2) EUT L 324 af 11.12.2003, s. 37. Senest ændret ved beslutning 2004/454/EF (EUT L 156 af 30.4.2004, s. 33).
(3) EFT L 268 af 24.9.1991, s. 15. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 806/2003.
(4) EUT L 49 af 19.2.2004, s. 11. Ændret ved forordning (EF) nr. 585/2004 (EUT L 91 af 30.3.2004, s. 17).
(5) EFT L 332 af 18.11.1992, s. 22.
(6) EFT L 268 af 24.9.1991, s. 56. Senest ændret ved akten vedrørende vilkårene for tiltrædelsen (EUT L 236 af 23.9.2003, s. 381).
(7) EUT L 21 af 28.1.2004, s. 11.
(8) EFT L 9 af 15.1.1993, s. 33.
(9) EFT L 24 af 30.1.1998, s. 9. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 (EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1).
BILAG I
»BILAG II
«
BILAG II
»BILAG III
FORKLARENDE BEMÆRKNINGER
a) |
Eksportlandets myndigheder udsteder certifikater som vist i bilag II, IV eller V til denne beslutning under hensyntagen til, hvor fiskene eller produkterne skal sendes hen, samt hvad de skal anvendes til efter ankomsten til EF. |
b) |
Afhængigt af bestemmelsesstedets status i medlemsstaten med hensyn til egtvedsyge (VHS), infektiøs hæmatopoietisk nekrose (IHN), forårsviræmi hos karper (SVC), bakteriel nyresygdom (BKD), infektiøs pankreasnekrose (IPN) og Gyrodactylus salaris (G. salaris) indsættes de relevante særlige supplerende betingelser i certifikatet. |
c) |
Originalen af hvert certifikat skal bestå af et enkelt ark med tryk på begge sider, eller det skal, hvis der kræves mere end ét ark, være udformet således, at alle de nødvendige sider udgør et sammenhængende hele. Det skal øverst til højre på hver side være mærket »Original« og være forsynet med et særligt kodenummer, som udstedes af myndighederne. Alle certifikatets sider skal være nummererede — (sidetal) af (samlet sidetal). |
d) |
Det originale certifikat og de etiketter, der er nævnt i standardcertifikatet, skal udfærdiges på mindst ét af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor grænsekontrollen skal finde sted, og i bestemmelsesmedlemsstaten. Disse medlemsstater kan dog tillade andre sprog, eventuelt vedlagt en officiel oversættelse. |
e) |
Certifikater udstedt for levende fisk samt æg og mælke herfra skal udfyldes den dag, sendingen læsses til eksport til EF. Det originale certifikat skal forsynes med et officielt stempel og underskrives af en officiel inspektør, som myndighederne har udpeget. I den forbindelse sørger eksportlandets myndigheder for, at der følges samme principper for udfærdigelse af certifikatet som dem, der er fastsat i Rådets direktiv 96/93/EF. Underskriftens farve skal afvige fra påtrykkets farve. Det samme gælder stemplet, medmindre det er et prægestempel. |
f) |
Hvis certifikatet vedhæftes yderligere sider med henblik på identifikation af varerne i sendingen, skal disse sider betragtes som en del af det originale certifikat, og hver af disse sider forsynes med den udstedende officielle inspektørs underskrift og stempel. |
g) |
Det originale certifikat skal ledsage sendingen til EF-grænsekontrolstedet. |
h) |
Certifikater udstedt for levende fisk samt æg og mælke herfra er gyldige i ti døgn fra udstedelsesdatoen. Ved transport med skib forlænges dette tidsrum med sørejsens varighed. |
i) |
Levende fisk samt æg og mælke herfra må ikke transporteres sammen med andre fisk, æg eller mælke, der enten ikke skal sendes til EF eller også har lavere sundhedsstatus. De må desuden ikke transporteres under forhold, der ændrer deres sundhedsstatus. |
j) |
Den mulige forekomst i vandet af patogener er af relevans for en vurdering af sundhedsstatus for levende fisk, æg og mælke. Den certifikatudstedende embedsmand skal derfor tage følgende i betragtning:
|
BILAG III
»BILAG IV
«
BILAG IV
»BILAG V
«
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/74 |
KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 27. december 2004
om ændring af beslutning 2001/497/EF for at indføre en alternativ standardkontrakt om overførsel af personoplysninger til tredjelande
(meddelt under nummer K(2004) 5271)
(EØS-relevant tekst)
(2004/915/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (1), særlig artikel 26, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
For at gøre det nemmere at overføre data fra Fællesskabet bør de registeransvarlige være i stand til at foretage internationale dataoverførsler i henhold til et enkelt sæt databeskyttelsesregler. I mangel af sådanne internationalt vedtagne databeskyttelsesregler er standardkontraktbestemmelser imidlertid en god løsning for at overføre personoplysninger fra alle medlemsstater i henhold til et fælles regelsæt. Kommissionens beslutning 2001/497/EF af 15. juni 2001 om standardkontraktbestemmelser for overførsel af personoplysninger til tredjelande i henhold til direktiv 95/46/EF (2) indeholder derfor standardkontraktbestemmelser, der giver en tilstrækkelig beskyttelse ved overførsel af personoplysninger til tredjelande. |
(2) |
Dels er erfaringerne blevet betydeligt udbygget siden vedtagelsen af denne beslutning, dels har en gruppe erhvervssammenslutninger (3) fremlagt alternative standardkontraktbestemmelser, der ved hjælp af andre metoder skal givesamme databeskyttelsesniveau som de første standardkontraktbestemmelser, der er fastsat i beslutning 2001/497/EF. |
(3) |
Anvendelsen af standardkontraktbestemmelser i forbindelse med internationale dataoverførsler er frivillig, eftersom sådanne bestemmelser kun er én ud af flere muligheder i henhold til direktiv 95/46/EF for på lovlig vis at overføre personoplysninger til et tredjeland, og dataeksportører i Fællesskabet og dataimportører i tredjelandene bør således frit kunne vælge en af de to standardkontrakter eller et helt tredje retsgrundlag for dataoverførslen. Da hver standardkontrakt udgør et særskilt dokument, bør dataeksportørerne dog ikke kunne foretage ændringer i disse kontrakter eller kombinere alle eller en del af standardkontraktbestemmelserne. |
(4) |
Formålet med de standardkontraktbestemmelser, der fremlægges af erhvervssammenslutningerne, er at fremme anvendelsen af kontraktbestemmelser blandt de berørte aktører ved hjælp af alternative mekanismer som f.eks. mere fleksible kontrolbestemmelser og mere detaljerede regler om ret til indsigt. |
(5) |
Som et alternativ til et system baseret på solidarisk hæftelse som foreskrevet i beslutning 2001/497/EF indeholder de standardkontraktbestemmelser, der nu fremlægges, desuden ansvarsregler, der bygger på princippet om fornøden omhu, hvor dataeksportøren og dataimportøren er erstatningsansvarlige over for de registrerede ved overtrædelse af deres respektive kontraktforpligtelser. Dataeksportøren kan også drages til ansvar for ikke på passende vis at have bestræbt sig på at fastslå, om dataimportøren er i stand til at opfylde sine retlige forpligtelser i henhold til bestemmelserne (culpa in eligendo), og den registrerede kan anlægge sag mod dataeksportøren i denne henseende. Håndhævelsen af bestemmelse I, litra b), i de nye standardkontraktbestemmelser er af særlig betydning i denne henseende, især i forbindelse med dataeksportørens mulighed for at foretage kontrol af dataimportørens databehandlingsfaciliteter eller for at anmode om dokumentation for, at dataimportøren råder over tilstrækkelige finansielle ressourcer til at opfylde sine forpligtelser. |
(6) |
Hvad angår de registreredes påberåbelse af tredjemandsløftet bliver dataeksportøren i højere grad inddraget i behandlingen af de registreredes klager, således at dataeksportøren er forpligtet til at tage kontakt til dataimportøren og om nødvendigt at gennemtvinge kontrakten inden for den normale frist på en måned. Hvis dataeksportøren nægter at gennemtvinge kontrakten, og dataimportørens overtrædelse af standardkontraktbestemmelserne ikke ophører, kan den registrerede påberåbe sig standardkontrakten over for dataimportøren og i sidste instans anlægge sag mod denne i en medlemsstat. Denne accept af værneting og samtykke til at efterkomme en afgørelse, truffet af en kompetent domstol eller databeskyttelsesmyndighed, præjudicerer imidlertid ikke processuelle rettigheder for dataimportører i et tredjeland, f.eks. retten til at indgive appel. |
(7) |
For imidlertid at undgå, at denne større fleksibilitet misbruges, bør der fastsættes bestemmelser, der giver databeskyttelsesmyndighederne mulighed for nemmere at forbyde eller suspendere dataoverførsler, der foretages på grundlag af de nye standardkontraktbestemmelser, når dataeksportøren nægter på passende vis at gennemtvinge kontrakten over for dataimportøren, eller når dataimportøren nægter at samarbejde efter bedste evne med de kompetente datatilsynsmyndigheder. |
(8) |
Anvendelsen af standardkontraktbestemmelser berører ikke anvendelsen af nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af direktiv 95/46/EF eller direktiv 2002/58/EF (4) om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikation (direktiv om beskyttelse af privatlivets fred og elektronisk kommunikation), især for så vidt angår fremsendelse af kommerciel kommunikation med henblik på direkte markedsføring. |
(9) |
De garantier, som de fremlagte standardkontraktbestemmelser giver, kan på dette grundlag anses for tilstrækkelige i henhold til artikel 26, stk. 2, i direktiv 95/46/EF. |
(10) |
Den udtalelse (5), som gruppen vedrørende beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger, der er nedsat ved artikel 29 i direktiv 95/46/EF, har afgivet om det beskyttelsesniveau, der opnås ved hjælp af de fremlagte standardkontraktbestemmelser, er blevet taget i betragtning ved udarbejdelsen af denne beslutning. |
(11) |
For at vurdere gennemførelsen af ændringerne til beslutning 2001/497/EF, bør Kommissionen foretage en evaluering heraf tre år efter, at de er blevet meddelt medlemsstaterne. |
(12) |
Beslutning 2001/497/EF bør ændres i overensstemmelse hermed. |
(13) |
De i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 31 i direktiv 95/46/EF — |
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
I beslutning nr. 2001/497/EF foretages følgende ændringer:
(1) |
I artikel 1 indsættes følgende stykke: »Registeransvarlige kan vælge mellem standardkontrakt I eller II i bilaget. De må dog ikke ændre disse bestemmelser eller kombinere bestemte bestemmelser eller de to kontrakter.« |
(2) |
Artikel 4, stk. 2 og 3, affattes således: »2. Når den registeransvarlige yder tilstrækkelige garantier på grundlag af standardkontrakt II i bilaget, kan de kompetente databeskyttelsesmyndigheder i forbindelse med stk. 1 gøre brug af deres beføjelser til at forbyde eller suspendere datastrømmen:
Dataimportøren vil i forbindelse med første afsnit ikke blive anset for at nægte at samarbejde efter bedste evne eller at gennemtvinge kontrakten, når et sådant samarbejde eller en sådan gennemtvingelse er i strid med de obligatoriske krav i den nationale lovgivning, som dataimportøren er underlagt, og som ikke er mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt i et demokratisk samfund på basis af en af de grunde, der er nævnt i artikel 13, stk. 1, i direktiv 95/46/EF, særlig sanktioner i henhold til international og/eller national lovgivning, oplysningspligt i skattesager eller oplysningspligt til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Samarbejde skal i forbindelse med første afsnit, litra a), forstås således, at det især omfatter, at dataimportøren giver adgang til sine databehandlingsfaciliteter med henblik på kontrol eller retter sig efter en anbefaling fra databeskyttelsesmyndigheden i Fællesskabet. 3. Forbud eller suspension i henhold til stk. 1 og 2 ophæves straks, når grundene til forbuddet eller suspenderingen ikke længere eksisterer. 4. Når medlemsstaterne vedtager foranstaltninger i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3, underretter de straks Kommissionen, som underretter de øvrige medlemsstater.«. |
(3) |
Artikel 5, første punktum, affattes således: »Kommissionen evaluerer gennemførelsen af denne beslutning på grundlag af alle tilgængelige oplysninger tre år efter, at medlemsstaterne har fået meddelt beslutningen og enhver ændring heraf.«. |
(4) |
Bilaget ændres således:
|
Artikel 2
Denne beslutning anvendes fra den 1. april 2005.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. december 2004.
På Kommissionens vegne
Charlie McCREEVY
Medlem af Kommissionen
(1) EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31. Ændret ved forordning (EF) nr. 1883/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).
(2) EFT L 181 af 4.7.2001, s. 19.
(3) Det Internationale Handelskammer (ICC), Japan Business Council in Europe (JBCE), European Information and Communications Technology Association (EICTA), EU Committee of the American Chamber of Commerce In Belgium (Amcham), Confederation of British Industry (CBI), International Communication Round Table (ICRT) og Federation of European Direct Marketing Associations (FEDMA).
(4) EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37.
(5) Udtalelse nr. 8/2003, tilgængelig på: http://europa.eu.int/comm/privacy
BILAG
STANDARDKONTRAKT II
Standardkontraktbestemmelser for overførsel af personoplysninger fra Fællesskabet til tredjelande (overførsel mellem registeransvarlige)
Dataoverførselsaftale
Mellem
_ (navn)
_ (adresse og etableringsland)
herefter »dataeksportøren«)
og
_ (navn)
_ (adresse og etableringsland)
herefter »dataimportøren«,
der hver især er en »part« og sammen udgør »parterne«.
Definitioner
Følgende definitioner gælder for standardkontraktbestemmelserne:
a) |
»Personoplysninger«, »særlige kategorier af oplysninger/følsomme oplysninger«, »behandle/behandling«, »registeransvarlig«, »behandler«, »registreret« og »tilsynsmyndighed/myndighed« har samme betydning som i direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 (hvor der ved »myndighed« forstås den kompetente databeskyttelsesmyndighed på det område, hvor dataeksportøren er etableret). |
b) |
Ved »dataeksportør« forstås den registeransvarlige, der overfører personoplysningerne. |
c) |
Ved »dataimportør« forstås den registeransvarlige, som accepterer at modtage personoplysninger fra dataeksportøren med henblik på videre behandling i overensstemmelse med disse standardkontraktbestemmelser, og som ikke er underlagt lovgivningen i et tredjeland, der sikrer et tilstrækkeligt databeskyttelsesniveau. |
d) |
Ved »bestemmelser« forstås disse standardkontraktbestemmelser, der udgør et selvstændigt dokument, som ikke indeholder forretningsbetingelser, idet disse er omfattet af en særskilt forretningsaftale mellem parterne. |
Detaljerne om overførslen (og de berørte personoplysninger) er specificeret i bilag B, der er en integrerende del af denne standardkontrakt.
I. Dataeksportørens pligter
a) |
Dataeksportøren garanterer, at personoplysningerne indsamles, behandles og overføres i overensstemmelse med den for dataeksportøren gældende lovgivning. |
b) |
Dataeksportøren forsøger på passende vis at fastslå, om dataimportøren er i stand til at opfylde sine retlige forpligtelser i henhold til disse standardkontraktbestemmelser. |
c) |
Dataeksportøren giver efter anmodning herom dataimportøren kopier af den relevante databeskyttelseslovgivning eller henvisninger til samme (hvor det er relevant og uden nogen form for juridisk rådgivning) i dataeksportørens etableringsland. |
d) |
Dataeksportøren besvarer forespørgsler fra registrerede og myndigheden vedrørende dataimportørens behandling af personoplysningerne, medmindre parterne har aftalt, at dataimportøren besvarer sådanne forespørgsler, hvor dataeksportøren i så fald fortsat besvarer i det omfang, det er rimeligt og muligt, og med den information, som dataeksportøren med rimelighed må anses at have adgang til, hvis dataimportøren ikke kan eller vil svare. Forespørgsler skal besvares inden for en passende tidsfrist. |
e) |
Dataeksportøren giver efter anmodning herom et eksemplar af standardkontrakten til de registrerede, der er omfattet af tredjemandsløftet i henhold til bestemmelse III, medmindre standardkontrakten indeholder fortrolige oplysninger, hvor dataeksportøren i så fald kan fjerne sådanne oplysninger. Hvis oplysninger fjernes, informerer dataeksportøren de registrerede skriftligt om årsagerne til dette og om deres ret til at gøre myndigheden opmærksom på dette forhold. Dataeksportøren retter sig imidlertid efter myndighedens afgørelse med hensyn til de registreredes ret til indsigt i standardkontrakten in extenso, såfremt de registrerede har accepteret at behandle de fortrolige oplysninger, der er blevet fjernet, fortroligt. Dataeksportøren giver ligeledes et eksemplar af standardkontrakten til myndigheden, såfremt den anmoder herom. |
II. Dataimportørens pligter
a) |
Dataimportøren iværksætter passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger til at beskytte personoplysninger mod hændelig eller uretmæssig tilintetgørelse, hændeligt tab, ændring, uautoriseret videregivelse eller adgang, for således at sikre et passende beskyttelsesniveau i forhold til de risici, behandlingen og arten af de oplysninger, der skal beskyttes, indebærer. |
b) |
Dataimportøren iværksætter procedurer, der sikrer, at enhver tredjemand, som dataimportøren giver adgang til personoplysninger, herunder behandlere, behandler disse personoplysninger sikkert og fortroligt. Personer, der handler under dataimportørens ansvar, herunder behandlere, må kun behandle personoplysningerne efter instruks fra dataimportøren. Denne bestemmelse finder ikke anvendelse på personer, som i medfør af loven eller administrative forskrifter har adgang til personoplysningerne. |
c) |
Dataimportøren garanterer ved kontraktens indgåelse ikke at have kendskab til eventuelle lokale retsforskrifter, der kan have en betydelig negativ indvirkning på den beskyttelse, som standardkontrakten giver, og dataimportøren garanterer at ville informere dataeksportøren (der på behørig vis informerer myndigheden), hvis der opstår kendskab til sådanne retsforskrifter. |
d) |
Dataimportøren garanterer at ville behandle personoplysninger til de formål, der er anført i bilag B, og at have bemyndigelse til at give de garantier og opfylde de tilsagn, der er fastsat i standardkontrakten. |
e) |
Dataimportøren garanterer at ville give dataeksportøren oplysning om en kontaktperson i sin organisation, der har beføjelse til at besvare forespørgsler vedrørende behandlingen af personoplysningerne, og at ville samarbejde efter bedste evne og inden for en passende tidsfrist med dataeksportøren, den registrerede og myndigheden vedrørende sådanne forespørgsler. Hvis dataeksportørens aktiviteter ophører, eller hvis dette aftales parterne imellem, påtager dataimportøren sig ansvaret for at overholde bestemmelse I, litra e). |
f) |
Dataimportøren vil på anmodning fra dataeksportøren give sidstnævnte dokumentation for at være i besiddelse af tilstrækkelige finansielle ressourcer til at overholde forpligtelserne i medfør af bestemmelse III (hvilket kan omfatte passende forsikring). |
g) |
Såfremt dataeksportøren fremsætter berettiget anmodning herom, lader dataimportøren med en rimelig frist og i den normale arbejdstid dataeksportøren (eller uafhængige eller uvildige kontrollører eller inspektører, der udpeges af dataeksportøren, og som dataimportøren ikke har berettigede indsigelser imod) foretage en gennemgang, kontrol og/eller certificering af de databehandlingsfaciliteter, de datafiler og den dokumentation, der er nødvendig til at foretage behandling, med henblik på at fastslå overensstemmelse med de i denne kontrakt fastsatte garantier og tilsagn. En sådan anmodning skal eventuelt tiltrædes eller godkendes af en administrativ myndighed eller tilsynsmyndighed i dataimportørens etableringsland, idet dataimportøren skal forsøge at opnå en sådan godkendelse inden for en rimelig frist. |
h) |
Dataimportøren forpligter sig til at behandle personoplysningerne i overensstemmelse med enten:
|
i) |
Dataimportøren forpligter sig til ikke at videregive eller overføre personoplysninger til en tredjemandsregisteransvarlig, der er etableret uden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), medmindre dataimportøren underretter dataeksportøren om overførslen og
|
III. Ansvar og tredjemandsrettigheder
a) |
Hver part er erstatningsansvarlig over for den anden part for skader, som den forvolder ved enhver overtrædelse af disse bestemmelser. Erstatningsansvaret mellem parterne er begrænset til de faktiske skader. Enhver pønalt begrundet skadeserstatning (dvs. skadeserstatning som straf for upassende adfærd) er udtrykkeligt udelukket. Hver part er erstatningsansvarlig over for de registrerede for skader som følge af enhver overtrædelse af tredjemandsrettighederne i henhold til denne kontrakt. Dette berører ikke dataeksportørens erstatningsansvar i henhold til gældende databeskyttelseslovgivning. |
b) |
Parterne aftaler, at de registrerede for så vidt angår deres egne personoplysninger og i medfør af tredjemandsløftet skal kunne påberåbe sig denne bestemmelse og bestemmelse I, litra b), I, litra d), I, litra e), II, litra a), II, litra c), II, litra d), II, litra e), II, litra h), II, litra i), III, litra a), V, VI, litra d), og VII over for dataimportøren eller dataeksportøren som følge af deres respektive overtrædelse af deres kontraktforpligtelser, og at de med henblik herpå skal godkende, at der vælges værneting i dataeksportørens etableringsland. De registrerede skal i sager, hvor dataimportøren påstås at have tilsidesat sine forpligtelser, først anmode dataeksportøren om at træffe passende foranstaltninger til at gøre deres rettigheder gældende over for dataimportøren. Hvis dataeksportøren ikke træffer sådanne foranstaltninger inden for en passende tidsfrist (som under normale omstændigheder er på en måned), kan de registrerede gøre deres rettigheder gældende direkte over for dataimportøren. De registrerede er berettigede til at anlægge sag direkte mod en dataeksportør, der ikke med passende omhu har bestræbt sig på at fastslå, om dataimportøren er i stand til at opfylde sine retlige forpligtelser i henhold til disse bestemmelser (det påhviler dataeksportøren at godtgøre at have udvist passende omhu). |
IV. Lovvalg
Denne standardkontrakt er underlagt lovgivningen i dataeksportørens etableringsland, dog med undtagelse af de love og administrative forskrifter, der vedrører dataimportørens behandling af personoplysningerne i henhold til bestemmelse II, litra h), der udelukkende finder anvendelse, hvis dataimportøren har valgt denne option i denne bestemmelse.
V. Bilæggelse af tvister med registrerede eller myndigheden
a) |
Parterne underretter hinanden, hvis der er opstået en tvist eller fremsat et krav af en registreret eller myndigheden vedrørende behandlingen af personoplysningerne over for en af parterne eller begge parter, og de samarbejder med henblik på at finde en mindelig løsning inden for en passende tidsfrist. |
b) |
Parterne accepterer at medvirke i en enhver almindelig og ikke-bindende forligsprocedure, som en registreret eller myndigheden iværksætter. Parterne kan vælge at deltage i proceduren uden personligt fremmøde (f.eks. telefonisk eller ved hjælp af andre elektroniske midler). Parterne accepterer ligeledes at ville deltage i enhver anden voldgift eller mægling eller andre tvistbilæggelsesprocedurer, der er udviklet til behandling af tvister vedrørende databeskyttelse. |
c) |
Hver part skal rette sig efter enhver afgørelse fra en kompetent domstol i dataeksportørens etableringsland eller fra myndigheden, hvis den pågældende afgørelse er endelig og ikke kan gøres til genstand for appel. |
VI. Ophør
a) |
Dataeksportøren kan, såfremt dataimportøren ikke overholder sine forpligtelser i henhold til denne standardkontrakt, midlertidigt suspendere overførslen af personoplysninger til dataimportøren, indtil overtrædelsen bringes til ophør eller kontrakten ophører. |
b) |
Hvis:
har dataeksportøren – uden at dette berører dataeksportørens andre rettigheder over for dataimportøren – ret til at bringe denne standardkontrakt til ophør, idet myndigheden i så fald skal underrettes på behørig vis. Dataimportøren kan i de i punkt i), ii) eller iv) beskrevne situationer ligeledes bringe denne standardkontrakt til ophør. |
c) |
Hver part kan bringe denne standardkontrakt til ophør, hvis i) der i en beslutning fra Kommissionen konstateres et tilstrækkeligt databeskyttelsesniveau i henhold til artikel 25, stk. 6, i direktiv 95/46/EF (eller enhver retsakt, der træder i stedet herfor) for det land (eller den sektor), hvortil oplysningerne overføres og behandles af dataimportøren, eller ii) direktiv 95/46/EF (eller enhver retsakt, der træder i stedet herfor) finder direkte anvendelse i dette land. |
d) |
Parterne er enige om, at de ved denne standardkontrakts ophør på ethvert tidspunkt, under enhver omstændighed og af enhver årsag (undtagen ophør i medfør af bestemmelse VI, litra c)), ikke fritages fra denne standardkontrakts forpligtelser og/eller betingelser med hensyn til behandlingen af de overførte oplysninger. |
VII. Ændring af bestemmelserne
Parterne kan ikke ændre disse bestemmelser, undtagen for at ajourføre oplysninger i bilag B, idet de i så fald skal underrette myndigheden på behørig vis. Dette forhindrer ikke parterne i om nødvendigt at tilføje supplerende forretningsbestemmelser.
VIII. Beskrivelse af overførslen
De nærmere detaljer om overførslen og personoplysningerne er specificeret i bilag B. Parterne aftaler, at bilag B kan indeholde fortrolige forretningsoplysninger, som de ikke videregiver til tredjemand, medmindre det kræves i henhold til lovgivningen eller som svar til en kompetent myndighed eller en offentlig myndighed, eller som krævet i henhold til bestemmelse I, litra e). Parterne kan udarbejde supplerende bilag for at dække supplerende overførsler, idet disse skal forelægges myndigheden på behørig vis. Alternativt kan bilag B formuleres således, at det dækker flere overførsler.
Dato: _
_
_
FOR DATAIMPORTØREN
FOR DATAEKSPORTØREN
…
…
…
…
…
…
BILAG A
DATABEHANDLINGSPRINCIPPER
1. |
Formålsafgrænsning: Personoplysninger må kun behandles og efterfølgende anvendes eller videregives til de specifikke formål, der er beskrevet i bilag B, eller som efterfølgende godkendes af den registrerede. |
2. |
Datakvalitet og dataproportionalitet: Personoplysninger skal være nøjagtige og i givet fald ajourførte. Personoplysninger skal være fyldestgørende, relevante og ikke omfatte mere, end hvad formålet, hvortil de overføres og efterfølgende behandles, tilsiger. |
3. |
Gennemsigtighed: Registrerede skal have de oplysninger, der er nødvendige for at sikre en rimelig behandling (f.eks. om formålet med behandlingen og om overførslen), medmindre sådanne oplysninger allerede er givet af dataeksportøren. |
4. |
Sikkerhed og fortrolighed: Den registeransvarlige skal træffe tekniske og organisatoriske sikkerhedsforanstaltninger, som svarer til de risici, behandlingen indebærer, f.eks. mod hændelig eller uretmæssig tilintetgørelse eller hændeligt tab, ændring, ubeføjet udbredelse eller ikke-autoriseret adgang. Personer, der handler under den registeransvarliges ansvar, herunder databehandlere, må kun behandle oplysninger, hvis dette sker efter instruks fra den registeransvarlige. |
5. |
Ret til indsigt, berigtigelse, sletning og indsigelse: Som fastsat i artikel 12 i direktiv 95/46/EF skal de registrerede enten direkte eller gennem tredjemand have adgang til deres egne personoplysninger, som et foretagende er i besiddelse af, medmindre der er tale om et klart misbrug af denne rettighed i form af alt for hyppige, talrige, gentagne eller systematiske forespørgsler, eller medmindre der i henhold til lovgivningen i dataeksportørens etableringsland ikke skal gives adgang til sådanne oplysninger. Hvis myndigheden på forhånd har givet tilladelse hertil, skal der heller ikke gives adgang, når dette kan være til alvorlig skade for dataimportøren eller et andet foretagende, der samarbejder med dataimportøren, og deres interesser ikke skal tilsidesættes til fordel for beskyttelsen af den registreredes grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder. Det er ikke nødvendigt at oplyse kilderne til de pågældende personoplysninger, når dette ikke med rimelighed lader sig gøre eller vil medføre en krænkelse af andre personers rettigheder. Registrerede skal kunne opnå, at deres personoplysninger berigtiges, ændres eller slettes, når de er ukorrekte eller behandles i strid med disse principper. Hvis der er tungtvejende grunde til at antage, at en anmodning ikke er retmæssig, kan det berørte foretagende kræve yderligere dokumentation, inden der foretages berigtigelse, ændring eller sletning. Det er ikke nødvendigt at underrette tredjemand, hvortil oplysningerne er blevet videregivet, om en eventuel berigtigelse, ændring eller sletning, når dette medfører en uforholdsmæssig stor byrde. De registrerede skal også, såfremt der foreligger vægtige legitime grunde, der vedrører deres særlige situation, have mulighed for at gøre indsigelse mod, at de oplysninger, som vedrører dem, gøres til genstand for behandling. Bevisbyrden for ethvert afslag påhviler dataimportøren, og den registrerede kan til enhver tid anfægte et afslag over for myndigheden. |
6. |
Følsomme oplysninger: Dataimportøren skal træffe de supplerende foranstaltninger (f.eks. vedrørende sikkerhed), som er nødvendige for at beskytte sådanne følsomme oplysninger i overensstemmelse med sine forpligtelser under bestemmelse II. |
7. |
Oplysninger, der anvendes til direkte markedsføring: Når oplysninger behandles med henblik på direkte markedsføring, skal der forefindes effektive procedurer, der giver den registrerede mulighed for når som helst at fravælge (opt-out) behandlingen af sine oplysninger til dette formål. |
8. |
Edb-baserede afgørelser: I denne forbindelse forstås der ved »edb-baseret afgørelse« en afgørelse, truffet af dataeksportøren eller dataimportøren, der har retsvirkninger for den registrerede, eller som berører den registrerede i væsentlig grad, og som alene er truffet på grundlag af en edb-behandling af personoplysninger, der er bestemt til at vurdere bestemte personlige forhold vedrørende den registrerede, såsom erhvervsevne, kreditværdighed, pålidelighed, adfærd osv. Dataimportøren træffer udelukkende edb-baserede afgørelser vedrørende registrerede, når:
eller
|
BILAG B
BESKRIVELSE AF OVERFØRSLEN
(udfyldes af parterne)
VEJLEDENDE FORRETNINGSBETINGELSER (VALGFRI)
Gensidig skadesløsholdelse mellem dataeksportøren og dataimportøren:
»Parterne holder hinanden skadesløse for alle omkostninger, gebyrer, erstatningsbeløb, udgifter eller tab, som de påfører hinanden som følge af deres overtrædelse af bestemmelserne i denne standardkontrakt. Enhver skadesløsholdelse er betinget af, a) at den eller de parter, der skal holdes skadesløse (»skadesløsholdte part(-er)«), straks underretter den eller de andre parter (»skadesløsholdende part(-er)«), om ethvert krav, og b) at den eller de skadesløsholdende parter selv har fuld kontrol over, hvorledes sagen i forbindelse med et sådant krav føres, og c) den eller de skadesløsholdte parter på behørig vis samarbejder med og bistår den eller de skadesløsholdende parter med henblik på at føre sagen i forbindelse med kravet.«.
Bilæggelse af tvister mellem dataeksportøren og dataimportøren (parterne kan naturligvis aftale enhver anden alternativ tvistbilæggelsesordning eller værnetingsklausul):
»Enhver tvist mellem dataimportøren og dataeksportøren vedrørende en påstået overtrædelse af en bestemmelse i denne standardkontrakt skal afgøres endeligt i henhold til det Internationale Handelskammers regler om voldgift af en eller flere voldgiftsmænd, der udpeges i henhold til disse regler. Voldgiften skal finde sted i […]. Antallet af voldgiftsmænd er sat til […].«.
Fordeling af omkostninger:
»Hver part afholder selv omkostningerne i forbindelse med gennemførelsen af denne standardkontrakt.«.
Supplerende bestemmelse om ophør
»Hvis denne standardkontrakt bringes til ophør, skal dataimportøren straks returnere alle personoplysninger og alle kopier af de personoplysninger, der er genstand for denne standardkontrakt, til dataeksportøren, eller dataimportøren skal, såfremt dataeksportøren vælger denne løsning, destruere alle kopier af disse personoplysninger og bekræfte over for dataeksportøren, at dette er gjort, medmindre dataimportøren i henhold til den nationale lovgivning eller en offentlig myndighed er forhindret i at destruere eller returnere samtlige eller en del af oplysningerne, idet disse oplysninger i så fald skal behandles fortroligt og ikke må behandles aktivt til noget formål. Såfremt dataeksportøren fremsætter anmodning herom, skal dataimportøren med en rimelig frist og i den normale arbejdstid give dataeksportøren eller en kontrollør, der udpeges af dataeksportøren, og som dataimportøren ikke har berettigede indsigelser imod, adgang til sine databehandlingsfaciliteter, således at det kan kontrolleres, at dataimportøren har truffet ovenstående foranstaltninger.«
(1) Ved »relevante bestemmelser« forstås bestemmelserne i enhver godkendelse eller beslutning, undtagen bestemmelserne om håndhævelse i sådanne godkendelser eller beslutninger (idet det er nærværende bestemmelser om håndhævelse, der finder anvendelse).
(2) Bestemmelserne i bilag A5 om ret til indsigt, berigtigelse, sletning og indsigelse finder dog anvendelse, når denne option anvendes, og de går forud for lignende bestemmelser i den pågældende beslutning fra Kommissionen.
Den Europæiske Centralbank
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/85 |
DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS RETNINGSLINJE
af 16. december 2004
om ændring af retningslinje ECB/2004/13 om Eurosystemets levering af tjenesteydelser vedrørende forvaltning af valutareserver i euro til centralbanker uden for den europæiske union, lande uden for den europæiske union og internationale organisationer
(ECB/2004/20)
(2004/916/EF)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 12.1, 14.3 og 23, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) |
De kunder til hvem Eurosystemets tjenesteydelser vedrørende forvaltning af valutareserver kan leveres i henhold til retningslinje ECB/2004/13 (1) er alle lande uden for Den Europæiske Union (ikke-EU-lande), alle centralbanker og pengepolitiske myndigheder i et ikke-EU-land og alle internationale organisationer. |
(2) |
I betragtning af den seneste udvikling og efter yderligere vurdering finder Styrelsesrådet, at det vil være nyttigt at udvide definitionen af kunder til også at omfatte medlemsstater, som ikke har indført euroen og deres nationale centralbanker (NCB’er). Retningslinje ECB/2004/13 skal derfor ændres i overensstemmelse hermed. |
(3) |
I overensstemmelse med statuttens artikel 12.1 og 14.3 udgør retningslinjer fastsat af ECB en integreret del af fællesskabslovgivningen — |
VEDTAGET FØLGENDE RETNINGSLINJE:
Artikel 1
Retningslinje ECB/2004/13 ændres således:
1) |
Overskriften affattes således: »Den Europæiske Centralbanks retningslinje af 1. juli 2004 om Eurosystemets levering af tjenesteydelser vedrørende forvaltning af valutareserver i euro til centralbanker og lande uden for euroområdet og internationale organisationer (ECB/2004/13)«. |
2) |
Artikel 1 ændres som følger:
|
Artikel 2
Ikrafttrædelse
Denne retningslinje træder i kraft den 22. december 2004.
Artikel 3
Adressater
Denne retningslinje er rettet til NCB’erne i de medlemsstater, der har indført euroen.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 16. december 2004.
For ECB’s Styrelsesråd
Jean-Claude TRICHET
Formand for ECB
(1) Den Europæiske Centralbanks retningslinje 2004/546/EF (EUT L 241 af 13.7.2004, s. 68).
Berigtigelser
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/87 |
Berigtigelse til Kommissionens forordning (EF) nr. 1974/2004 af 29. oktober 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 795/2004 om gennemførelsesbestemmelser til enkeltbetalingsordningen i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere
( Den Europæiske Unions Tidende L 345 af 20. november 2004 )
Side 91, artikel 2, stk. 2:
i stedet for:
»dog ikke artikel 1, punkt 21,«,
læses:
»dog ikke artikel 1, punkt 22,«.
29.12.2004 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
L 385/88 |
Berigtigelsesprotokol til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000
( De Europæiske Fællesskabers Tidende L 317 af 15. december 2000 )
Denne berigtigelse fik virkning ved en berigtigelsesprotokol, der blev undertegnet i Bruxelles den 28. juli 2004 med Rådet og AVS-staternes sekretariat som meddepositarer.
Side 278, bilag VI: »LISTE OVER DE MINDST UDVIKLEDE AVS-STATER, AVS-INDLANDSSTATERNE OG AVS-ØSTATERNE«, artikel 5:
Artikel 5 affattes således:
»Artikel 5
AVS-østaterne er følgende:
|
Antigua og Barbuda |
|
Bahamas |
|
Barbados |
|
Republikken Kap Verde |
|
Comorerne |
|
Cookøerne |
|
Dominica |
|
Den Dominikanske Republik |
|
Fijiøerne |
|
Grenada |
|
Haiti |
|
Jamaica |
|
Kiribati |
|
Madagaskar |
|
Marshalløerne |
|
Mauritius |
|
Mikronesien |
|
Nauru |
|
Niue |
|
Palau |
|
Papua Ny Guinea |
|
St. Christopher og Nevis |
|
Saint Lucia |
|
Saint Vincent og Grenadinerne |
|
Samoa |
|
São Tomé og Príncipe |
|
Seychellerne |
|
Salomonøerne |
|
Tonga |
|
Trinidad og Tobago |
|
Tuvalu |
|
Vanuatu« |