29.6.2020 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
C 215/46 |
Sag anlagt den 27. april 2020 — Susta mod Parlamentet
(Sag T-241/20)
(2020/C 215/57)
Processprog: fransk
Parter
Sagsøger: Gianluca Susta (Biella, Italien) (ved advokaterne A. Schmitt og A. Grosjean)
Sagsøgt: Europa-Parlamentet
Sagsøgerens påstande
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
Det fastslås:
— |
Sagen fremmes til realitetsbehandling. |
— |
Om fornødent, og som foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller som foranstaltninger til bevisoptagelse, tilpligtes Europa-Parlamentet at fremlægge de udtalelser, som blev afgivet af Europa-Parlamentets juridiske tjeneste og som blev fremsat den 16. juli 2018 samt den 3. december 2018, med forbehold for den nøjagtige dato, men under alle omstændigheder før vedtagelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 10. december 2018 om ændring af gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer (2018/C 466/02, EUT 28.12.2018, C 466/8). |
— |
Den anfægtede individuelle afgørelse, meddelt sagsøgeren af kontoret for medlemmernes vederlag og sociale rettigheder i Europa-Parlamentets generaldirektorat for finanser vedrørende sagsøgerens ret til sin supplerende pension (frivillig) annulleres på grundlag af artikel 263 TEUF, for så vidt som denne afgørelse gennemførte en stigning i alderen for ret til oppebærelse af den supplerende pension (frivillig) til sagsøgeren fra 63 år til 65 år fra den 1. januar 2019, således som indført ved den førnævnte afgørelse truffet af Præsidiet den 10. december 2018 |
— |
Det fastslås, at Europa-Parlamentets Præsidiums førnævnte afgørelse af 10. december 2018 annulleres eller ikke finder anvendelse i henhold til artikel 277 TEUF, for så vidt som den ændrer artikel 76 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og navnlig for så vidt som den sætter alderen for ret til den supplerende pension (frivillig) op fra den 1. januar 2019. |
— |
Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
1. |
Første anbringende om, at Præsidiet manglede kompetence ratione materiae.
|
2. |
Andet anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav.
|
3. |
Tredje anbringende om tilsidesættelse af de erhvervede rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
|
4. |
Fjerde anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling.
|
5. |
Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og om manglende overgangsforanstaltninger.
|