23.11.2015 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
C 389/11 |
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. oktober 2015 — A mod B (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice, Family Division (England and Wales) — Det Forenede Kongerige)
(Sag C-489/14) (1)
((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar - forordning (EF) nr. 2201/2003 - litispendens - artikel 16 og artikel 19, stk. 1 og 3 - separationssag indledt i en første medlemsstat og skilsmissesag indledt i en anden medlemsstat - kompetencen for den ret, ved hvilken sagen først er anlagt - begrebet »fastslået« kompetence - den første sags bortfald og anlæggelse af en ny skilsmissesag i den første medlemsstat - følger - tidsforskel mellem medlemsstaterne - indvirkning på proceduren for anlæggelse af sag ved retterne))
(2015/C 389/12)
Processprog: engelsk
Den forelæggende ret
High Court of Justice, Family Division (England and Wales)
Parter i hovedsagen
Sagsøger: A
Sagsøgt: B
Konklusion
Artikel 19, stk. 1 og 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 skal for så vidt angår separations- og skilsmissesager, der er indledt mellem de samme parter for retter i to medlemsstater, fortolkes således, at i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor sagen for den ret, ved hvilken der først er anlagt sag i den første medlemsstat, er bortfaldet, efter at den anden sag blev anlagt ved en ret i den anden medlemsstat, er kriterierne for litispendens ikke længere opfyldt, og derfor skal kompetencen for den ret, ved hvilken der først er anlagt sag, anses for ikke at være fastslået.