24.9.2011 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
C 282/11 |
Sag anlagt den 12. juli 2011 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
(Sag C-369/11)
2011/C 282/21
Processprog: italiensk
Parter
Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved E. Montaguti og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)
Sagsøgt: Den Italienske Republik
Sagsøgerens påstande
— |
Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3, og bilag II til direktiv 91/440/EØF (1), som ændret, og til artikel 4, stk. 2, artikel 14, stk. 2, i direktiv 2001/14/EF (2); til artikel 4, stk. 1, og artikel 30, stk. 3, i direktiv 2001/14/EF og til artikel 30, stk. 1, i direktiv 2001/14/EF, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme disse bestemmelser. |
— |
Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
De klagepunkter, som Kommissionen har fremsat over for Den Italienske Republik, vedrører uafhængigheden af det organ, som udøver væsentlige funktioner med hensyn til adgang til infrastrukturen, pålæggelse af afgifter (»canone«) for adgang til jernbanenetværket og kompetencerne for og selvstændigheden af tilsynsorganet i jernbanesektoren.
For det første giver de bestemmelser, som regulerer infrastrukturforvalterens udøvelse af væsentlige funktioner med hensyn til adgang til infrastrukturen, ikke tilstrækkelige garantier for, at denne forvalter handler uafhængigt af holdingselskabet i den koncern, som han er en del af, og som også omfatter den største jernbanevirksomhed på markedet.
Når yderligere henses til, at det er transportministeriet, som fastsætter afgifterne for adgangen til netværket, mens infrastrukturforvalteren kun kan stille forslag i denne forbindelse, og hans operative funktion er begrænset til at beregne de afgifter, som reelt skal betales af den enkelte jernbanevirksomhed, fratages sidstnævnte et vigtigt forvaltningsinstrument, hvilket er i strid med kravet om forvaltningsmæssig uafhængighed.
Endelig sikres den nødvendige fuldstændige uafhængighed af tilsynsorganet i forhold til alle jernbanevirksomhederne ikke, eftersom de ansatte hos tilsynsorganet udgøres af embedsmænd fra transportministeriet, og idet sidstnævnte fortsætter med at udøve en afgørende indflydelse på holdingselskabet i koncernen, som omfatter den største italienske jernbanevirksomhed, og dermed på sidstnævnte.
(1) EFT L 237, s. 25.
(2) EFT L 75, s. 29.