5.6.2010 |
DA |
Den Europæiske Unions Tidende |
C 148/4 |
Domstolens dom (Store Afdeling) af 13. april 2010 — Wall AG mod Stadt Frankfurt am Main og Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Frankfurt am Main — Tyskland)
(Sag C-91/08) (1)
(Koncessionskontrakter om tjenesteydelser - procedure for tildeling - forpligtelse til gennemsigtighed - efterfølgende udskiftning af en underleverandør)
2010/C 148/05
Processprog: tysk
Den forelæggende ret
Landgericht Frankfurt am Main
Parter i hovedsagen
Sagsøger: Wall AG
Sagsøgte: Stadt Frankfurt am Main og Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)
Procesdeltager: Deutsche Städte Medien (DSM) GmbH
Sagens genstand
Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Frankfurt am Main –fortolkning af EF-traktatens artikel 12, 43, 49 og artikel 86, stk. 1, principperne om åbenhed, lighed og om forbud mod forskelsbehandling samt af artikel 2, stk. 1, litra b), og stk. 2, i Kommissionens direktiv 80/723/EØF af 25. juni 1980 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder, ændret ved direktiv Kommissionens direktiv 2000/52/EF af 26. juli 2000 om ændring af direktiv 80/723/EØF om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder, og af artikel 1, stk. 9, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter — tildeling af tjenesteydelseskoncessioner — begrebet offentlig virksomhed — følgerne for kontraktens gennemførelse af manglende overholdelse af gennemsigtighedsforpligtelsen ved en senere udskiftning af en underentreprenør
Konklusion
1) |
Når ændringer, der er foretaget i bestemmelserne til en koncessionskontrakt om tjenesteydelser, udgør afgørende forskelle i forhold til de bestemmelser, der er lagt til grund for tildelingen af den oprindelige koncessionskontrakt, og dermed viser, at parterne er villige til at genforhandle kontraktens grundlæggende elementer, skal alle nødvendige foranstaltninger — i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats nationale retsregler — tillades anvendt til genetablering af gennemsigtigheden i proceduren, herunder en ny tildelingsprocedure. Den nye tildelingsprocedure skal i givet fald organiseres efter en fremgangsmåde, der er tilpasset den særlige beskaffenhed af den pågældende koncessionskontrakt om tjenesteydelser, og gøre det muligt for en virksomhed, der er etableret i en anden medlemsstat, at få adgang til de relevante oplysninger vedrørende den nævnte koncession før dennes tildeling. |
2) |
Når en koncessioneret virksomhed indgår en kontrakt om tjenesteydelser, der vedrører området for den koncession, som en lokal myndighed har tildelt virksomheden, finder forpligtelsen til gennemsigtighed, der følger af artikel 43 EF og 49 EF samt af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling begrundet i nationalitet, ikke anvendelse på denne virksomhed, hvis:
|
3) |
Ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling begrundet i nationalitet, fastsat i artikel 43 EF og 49 EF, og den deraf afledte forpligtelse til gennemsigtighed, forpligter ikke de nationale myndigheder til at opsige en kontrakt og pålægger heller ikke de nationale domstole at afsige en forbudskendelse i hvert enkelt tilfælde af en angivelig tilsidesættelse af denne forpligtelse i forbindelse med tildelingen af koncessionskontrakter om tjenesteydelser. Det påhviler den nationale retsorden at fastsætte retsmidlerne til sikring af beskyttelsen af de rettigheder, som denne forpligtelse medfører for borgerne, på en sådan måde, at disse retsmidler ikke er mindre gunstige end retsmidlerne i tilsvarende nationale sager eller gør det næsten umuligt eller yderst vanskeligt at udøve rettighederne. Forpligtelsen til gennemsigtighed følger direkte af artikel 43 EF og 49 EF, der har direkte virkning i medlemsstaternes nationale ret og har forrang i forhold til enhver modstridende bestemmelse i national ret. |