Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Frankrigs nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2014 /* COM/2014/0411 final - 2014/ () */
Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Frankrigs nationale reformprogram for 2014
og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION, som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4, som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk.
2, som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1, som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3], som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[4], som henviser til konklusioner fra Det
Europæiske Råd, som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget, som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg, som henviser til udtalelse fra Udvalget fra
Social Beskyttelse, som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Økonomisk Politik, og som tager følgende i betragtning: (1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd
Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020,
baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de
nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale
for bæredygtig vækst og konkurrenceevne. (2)
Den 13. juli 2010 vedtog Rådet på grundlag af Kommissionens
forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og
Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse
om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker, som tilsammen
udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at
tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske
politik og beskæftigelsespolitik. (3)
Den 29. juni 2012 vedtog stats- og
regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende
ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under
anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De
traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
gennemføre de landespecifikke henstillinger. (4)
Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling om
Frankrigs nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Frankrigs
opdaterede stabilitetsprogram for 2012-2017. Den 15. november 2013 forelagde Kommissionen som fastsat i forordning (EU) nr. 473/2013[5],
sin udtalelse om Frankrigs udkast til budgetplan for 2014[6]. (5)
Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den
årlige vækstundersøgelse[7],
som markerede starten på det europæiske semester for 2014 om samordning af de
økonomiske politikker. Samme dag vedtog Kommissionen på basis af forordning
(EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[8], hvori Frankrig blev
udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en
dybdegående undersøgelse. (6)
Den 20. december 2013 tilsluttede det Europæiske
Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet,
finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede
behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk
konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og
konkurrenceevne, tage fat om arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af
krisen og modernisere den offentlige forvaltning. (7)
Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen
resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Frankrigs vedkommende[9] som fastsat i artikel 5
i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer på grundlag af sin
analyse, at Frankrig fortsat har makroøkonomiske ubalancer, som kræver specifik
overvågning og beslutsomme politiske tiltag. Navnlig forværringen af
handelsbalancen og konkurrenceevnen samt konsekvenserne af den høje offentlige
gældsætning fortjener vedvarende politisk opmærksomhed. (8)
Den 7. maj 2014 forelagde Frankrig sit nationale
reformprogram for 2014 og sit stabilitetsprogram for 2014. For at tage hensyn
til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet
sammen. (9)
Målsætningen for den budgetstrategi, der er
skitseret i stabilitetsprogrammet for 2014, er at få korrigeret det
uforholdsmæssigt store underskud i 2015 og nå den mellemfristede målsætning i
2017. Programmet bekræfter den forrige mellemfristede målsætning om en
strukturel budgetbalance, hvilket er mere stringent, end hvad der kræves i
stabilitets- og vækstpagten. Ifølge programmet skal underskuddet være bragt ned
på 3 % af BNP i 2015, hvilket ligger over det mål, der er sat i Rådets
henstilling fra 21. juni 2013. Derefter er det planlagte (nyberegnede) årlige
fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning lavere end mindstekravet
på 0,5 % af BNP. Overordnet set er den budgetstrategi, der er skitseret i
programmet, kun delvis på linje med kravene i stabilitets- og vækstpagten.
Ifølge programmet vil statsgælden toppe med 95,6 % af BNP i 2014 og 2015
og derefter falde til 91,9 % i 2017. Det makroøkonomiske scenarie, der
danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i stabilitetsprogrammet,
er realistisk for 2014 og lettere optimistisk for 2015, idet BNP forventes at
vokse med 1,0 % og 1,7 % i år og næste år, i forhold til 1,0 % og
1,5 % ifølge Kommissionens prognose for foråret 2014. I april 2014 afgav
det høje råd for offentlige finanser ("Haut Conseil des Finances Publiques") en udtalelse om det makroøkonomiske scenarie for programmet. Den 5.
marts 2014 henstillede Kommissionen over for Frankrig, at der skulle gøres
yderligere bestræbelser på at sikre en fuldstændig efterlevelse af Rådets
henstillinger inden for rammerne af proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud. I stabilitetsprogrammet er der skitseret en
række ekstra foranstaltninger for 2014, blandt andet annulleringen af
ministerielle bevillinger, som skal vedtages som led i et tillægsbudget, og de
første konsekvenser af den spareplan på 50 mia. EUR, som er annonceret af
regeringen. På grundlag heraf og også i betragtning af, at den finanspolitiske
indsats i 2013 var højere end forventet på tidspunktet for Kommissionens henstilling,
kan programmet anses for i store træk at imødekomme Kommissionens henstilling.
De finanspolitiske konsolideringsforanstaltninger er ikke tilstrækkeligt
detaljeret til på overbevisende måde at sikre korrektionen af det
uforholdsmæssigt store underskud i 2015, hvilket understøttes af Kommissionens
prognose om et underskud på 3,4 % af BNP næste år og en underliggende
strukturel tilpasning, som ligger en del under det niveau, som Rådet har
henstillet. Desuden er risiciene i tilknytning til regeringens mål
nedadrettede. Det er især det, at en del af de ekstra foranstaltninger for
2014, som er annonceret i programmet, mangler at blive vedtaget, og de
planlagte besparelser for 2015 er meget ambitiøse. Ifølge Kommissionens
prognose mangler den finanspolitiske indsats for 2013-2014 0,2 procentpoint af
BNP hvad angår en (korrigeret) ændring af den strukturelle saldo og 0,1
procentpoint hvad angår mængden af foranstaltninger, som blev anset for
nødvendige på tidspunktet for Rådets henstilling. Rådet er på baggrund af sin
vurdering af programmet og Kommissionens prognose i medfør af Rådets forordning
(EF) nr. 1466/97 af den opfattelse, at foranstaltningerne til understøttelse af
budgetstrategien, skal præciseres yderligere, at det er nødvendigt med
yderligere bestræbelser for at efterkomme Rådets henstilling og sikre en
passende vej hen imod den mellemfristede målsætning. Der bør navnlig præciseres
ekstra bestræbelser i den kommende ændringsbudgetlov for 2014. (10)
I betragtning af den store og stadig voksende
statsgæld og den omstændighed, at fristen for korrektion af det
uforholdsmæssigt store underskud blev forlænget til 2015, er det så meget desto
vigtigere, at budgettet for 2014 gennemføres nøje, og at der fortsat gøres en
målrettet og mærkbar indsats med konsolidering i 2015. De offentlige udgifter
bør navnlig vokse i et meget langsommere tempo end i de forudgående år, som det
er planlagt af den franske regering. Der er derfor et
behov for yderligere at præcisere en strategi til at få reduceret udgifterne
med ved at intensivere den igangværende udgiftsrevision og ved i givet fald at
omdefinere rækkevidden af regeringens tiltag. Der kan ikke
opnås betydelige kortsigtede besparelse, uden at stigningen i udgifterne til
social sikring mindskes signifikant, idet de udgør omkring halvdelen af
udgifterne i den sociale sektor. Det indebærer, at sundheds- og
pensionsudgifter bliver holdt i ave, for eksempel ved at der sættes mere
ambitiøse årlige mål for sundhedsudgifter, og at pensioner, såvel som andre
sociale ydelser, fastfryses midlertidigt, sådan som det for øjeblikket er
regeringens hensigt. Desuden bør den planlagte nye lov om decentralisering
strømline de forskellige administrative lag i Frankrig, for at administrative
overlapninger kan fjernes, og der kan opnås flere
synergier, effektivitetsgevinster og besparelser ved at sammensmelte eller
nedlægge administrative lag. I den forbindelse vil de strukturreformer, der er
skitseret i stabilitetsprogrammet, ikke blot først få virkning på mellemlang
sigt, selv om den planlagte tidsplan har været lagt frem siden
stabilitetsprogrammet, men de er også udsat for store risici i forbindelse med
implementering. Kontrollen af udgifterne på lokalt plan bør også skærpes,
blandt andet ved at lægge låg over den årlige stigning i de lokale
skatteindtægter og samtidig gennemføre den planlagte reduktion af tilskuddene
fra centralregeringen. Det er nødvendigt med besparelser på kort sigt, men den
langsigtede holdbarhed af de offentlige finanser giver også anledning til
problemer. De offentlige sundhedsudgifter har været under kontrol inden for de
senere år, men der skal gøres en yderligere indsats for at gøre
sundhedssystemet mere omkostningseffektivt. Der er navnlig behov for at
begrænse omkostningerne yderligere, eftersom der forventes en markant stigning
i udgifterne til sundhedssystemet på mellemlang og lang sigt. De områder, hvor
der bør opnås en større effektivitet, er blandt andet inden for lægemidler og
administration samt inden for hospitalsvæsenet. Og endelig blev der vedtaget en
pensionsreform i december 2013,som skulle sikre systemets holdbarhed på lang
sigt. Men pensionsreformen er ikke nok til at fjerne underskuddet i systemet, navnlig
underskuddet fra ordninger for statsansatte og ansatte,
der arbejder i en række statskontrollerede virksomheder. Alt i alt vil de nye
pensionsforanstaltninger ifølge fremskrivninger fra de franske myndigheder kun
give en halvering af systemets samlede underskud til omkring 0,5 % af BNP
i 2020. Desuden er der store risici på grund af tilpasningens omfang, eftersom
det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse fremskrivninger,
kan vise sig at være alt for optimistisk. Det nyligt oprettede
pensionsovervågningsudvalg ("Comité de Suivi des Retraites") skal
sikre, at underskuddet i systemet gradvis bliver fjernet. (11)
Frankrig er en af de medlemsstater, der har de
højeste arbejdskraftomkostninger. Det er navnlig den høje skattebyrde for
arbejdskraften, der mindsker rentabiliteten for virksomhederne. For at støtte
konkurrenceevnen hvad angår omkostninger har den franske regering taget en
række initiativer til at mindske den skattebyrde, der er lagt på
arbejdskraften. Der blev i december 2012 vedtaget en skattenedsættelse af
hensyn til konkurrenceevne og beskæftigelse (CICE) svarende til et fald i arbejdsomkostningerne
for lønninger, der ligger 2,5 gange under mindstelønnen. Der blev annonceret en
yderligere nedskæring på 10 mia. EUR for arbejdskraftomkostninger som led i en "ansvars- og solidaritetspagt" i januar
2014. De to foranstaltninger vil beløbe sig til 30 mia. EUR eller 1,5 % af
BNP, hvilket er rimeligt i forhold til den samlede stigning i den i 2010-2013
registrerede selskabsbeskatning og vil kunne bygge bro
over halvdelen af kløften mellem Frankrig og gennemsnittet i euroområdet hvad
angår arbejdstagernes socialsikringsbidrag. Desuden vil eksportvirksomheder, som normalt betaler høje lønninger,
få mindre gavn af CICE end ikke-eksportvirksomheder,
hvorved foranstaltningen vil få mindre indvirkning på konkurrenceevnen.
Ansvars- og solidaritetspagten omfatter også en reduktion af arbejdskraftomkostningerne
for lave lønninger og for lønninger mellem 1,6 og 3,5 gange mindstelønnen.
Sidstnævnte foranstaltning, der forventes at træde i kraft i 2016 vil få en
mere direkte indvirkning på eksportvirksomheder. Lønfastsættelsen i Frankrig
har en tendens til at give forvridninger i lønstrukturen og begrænse
virksomhedernes mulighed for at tilpasse lønningerne i økonomiske
nedgangstider. Det høje råd for finansiering og social beskyttelse ("Haut
Conseil du financement de la protection sociale") har vurderet
indvirkningen af forskellige scenarier med socialsikringsundtagelser på
beskæftigelsen, men indvirkningen på lønudvikling og konkurrenceevne er der
ikke blevet lagt stor vægt på. Men selv om der blev givet omfattende
undtagelser, er arbejdskraftomkostningerne for arbejdstagere, der får udbetalt
mindsteløn, fortsat høje. Disse undtagelser har bidraget til at dæmme op for
arbejdskraftomkostningerne i 2013, hvilket er en positiv udvikling, men
mindstelønsniveauet i Frankrig er så højt, at det giver et købekraftsniveau,
som er et af de højeste i EU. Mindstelønnen bør derfor fortsat udvikle sig på
en sådan måde, at den understøtter konkurrence og jobskabelse. Frankrig har kun
få undtagelser fra den lovbestemte mindsteløn, og der kan gøres yderligere for
at få reduceret arbejdskraftomkostningerne for sårbare grupper. (12)
Frankrigs globale ranking i en række internationale
undersøgelser af erhvervsmiljøet er gået tilbage. Der er gjort en indsats som
led i et "forenklingsforsøg",
der blev lanceret i juli 2013 for at forbedre forholdet mellem virksomheder og
forvaltningen, men det er nødvendigt med en yderligere forbedring af
erhvervsmiljøet. Derudover er der stadig en række foranstaltninger i
forenklingsplanen, som mangler at blive fastlagt og implementeret. Der bør
navnlig tages særligt hensyn til bestemmelser i arbejdsloven eller til
regnskabsregler vedrørende specifikke tærskler, som hæmmer væksten i franske
virksomheder. De kan gøre, at det bliver vanskeligt for SMV'er at nå en
størrelse, som er nødvendig for at kunne eksportere og innovere. Resultaterne
af de politiske initiativer til at sætte skub i private selskabers udgifter til
F&U og innovation, navnlig skattefradraget for forskning og
konkurrencepolerne, har hidtil været blandede. Den industrielle sektors
faldende betydning inden for den private sektor i Frankrig viser sig som en
stagnering i private selskabers udgifter til F&U, til trods for at der
gøres betydelige forsøg på virksomhedsplan. Som følge heraf bliver en stor del
af F&U-udgifterne finansieret af offentlige midler enten direkte gennem
offentlig forskning eller indirekte gennem tilskud. De nuværende værktøjers
effektivitet bør forbedres yderligere for at udløse højere F&U-udgifter i
private virksomheder og innovation i den private sektor. Det er navnlig gennem
ressourcer til konkurrencepolerne, at der vil kunne opnås større virkninger og
større udbredelse af innovation. Desuden vil effektiviteten af denne politik
kunne styrkes ved at gøre disse poler til egentlige netværk af virksomheder med
positive afsmitningseffekter. Og endelig forventes omkostningerne til
skattefradrag for forskning at nå op på 5,8 mia. EUR i 2014 (tæt på 0,3 %
af BNP). Til trods for omkostningerne til denne foranstaltning er der ingen
tilgængelig evaluering af effekten heraf på F&U. (13)
Selv om der er blevet fjernet barrierer for retlige
former, kapitalkrav eller takster for visse erhverv (f.eks. dyrlæger), så er
der stadig betydelige barrierer for adgang eller drift i dag (f.eks. taxaer,
sundhedssektoren, advokater og retlige erhverv mere generelt). Princippet med
numerus clausus for adgangen til mange erhverv (læger, apotekere osv.) virker
stadig som en hindring for adgangen til erhverv, og det vil kunne revideres,
uden at det bringer kvalitet og sikkerhed i fare. Til dato er der ikke
foretaget nogen grundig vurdering af behovet for, og det forholdsmæssige i,
restriktioner, der påvirker lovregulerede erhverv. I detailsektoren er kravene
om tilladelse til at åbne forretninger meget byrdefulde, især på grund af
reglerne om byplanlægning, og der er stadig forbud mod salg med tab, hvilket er
til skade for konkurrencen og for forbrugerne. Til dato er der ikke blevet
vedtaget konkrete foranstaltninger i Frankrig for at få fjernet adgangsbarriererne
i detailsektoren. Hvad angår el- og gasdistribution er de lovregulerede priser
ved at blive udfaset for erhvervskunder. Men priserne er fortsat lovregulerede
for husholdningerne, for elektricitet er de fastsat til under
omkostningsniveauerne, og adgangen for alternative udbydere er begrænset. For
energisammenkoblingers vedkommende bør igangværende projekter, især med
Spanien, færdiggøres for at styrke el- og gassammenkoblingerne med nabolandene.
I jernbanesektoren er barriererne for markedsadgang stadig til hinder for, at
markedet kan fungere effektivt. Frankrig har ikke åbnet sit hjemmemarked for
jernbanepassagerer for konkurrence, undtagen for internationale forbindelser,
hvor der er få nye på markedet. Der er lanceret en reform af jernbanesystemet med
henblik på at gøre det finansielt mere bæredygtigt. Der blev forelagt et
lovforslag i oktober 2013, og det er ved at blive behandlet i parlamentet.
Blandt de foreslåede foranstaltninger er der indførelse af en fuldgyldig
infrastrukturforvalter som en vertikal integreret struktur med den etablerede
operatør. Denne nye struktur kan gøre det vanskeligt for alternative operatører
at få adgang til netværket. (14)
Frankrig har en høj og stigende samlet skattebyrde.
I 2013 var skattetrykket på 45,9 %, et af de højeste i EU, og det var
steget med 3,3 procentpoint, siden den finanspolitiske konsolidering startede i
2010. Derfor har et ærligt udvalg ("Assises de la fiscalité"),
givet input til en reform af skattesystemet. Der har hidtil kun været beskedne
fremskridt med at sænke de lovbestemte person- og selskabsskattesatser og med
at øge effektiviteten i momssystemet. I stedet for er der en midlertidig
ekstraskat, som er blevet forlænget til 2015, og det vil betyde, at den samlede
selskabsbeskatning når op på 38,1 % (den lovbestemte sats er allerede en
af de højeste i EU med 33,3 %). Den franske regering har annonceret en
gradvis nedsættelse af den lovbestemte sats til 28 % i 2020, men der er
ingen information om den nøjagtige planlægning herfor. Der er også gjort
beskedne fremskridt i det seneste år med at nedbringe og strømline
indkomstskatteudgifterne. Til trods for, at der er gjort nogle fremskridt på
miljøbeskatningsområdet (f.eks. med den gradvise indførelse af en CO2-afgift
eller "contribution climat énergie"), er miljøbeskatningens andel af
BNP fortsat lav. Punktafgifterne i Frankrig indeksreguleres således ikke efter
inflationen, og der er stadig nogle betydelige miljøskadelige subsidier tilbage
såsom præferencesatsen for punktafgifter på dieselolie. Og
endelig er der ikke blevet truffet ekstra foranstaltninger i 2013 til at
afhjælpe skævheder i selskabsbeskatningen og forhindre en yderligere stigning i
privat gældsætning. (15)
Selv om der er blevet truffet en række
politikforanstaltninger i Frankrig, blev situationen på arbejdsmarkedet stadig
værre i 2013, og der er betydelige udfordringer at tage fat om. Arbejdsløsheden fortsatte med at stige og nåede
op på 10,3 % i 2013 (i forhold til 7,5 % i 2008). Arbejdsmarkedet i
Frankrig er fortsat segmenteret, og der er kun få tilfælde af midlertidige
kontrakter, der afløses af fastansættelse (sandsynligheden for som midlertidig
ansat at blive fastansat var på kun 10,6 % i 2010, i forhold til
25,9 % i gennemsnit for EU). Den tværprofessionelle aftale om sikring af
beskæftigelsen mundede ud i en lov, der blev vedtaget i juli 2013. Selv om
denne reform er et positivt skridt, er dens indvirkning på nuværende tidspunkt
ujævn. Der er således meget få
virksomheder, som har gjort brug af ordningerne for virksomhedsaftaler, der
blev indført med loven for at gøre arbejdsbetingelserne mere fleksible i
tilfælde af midlertidige økonomiske vanskeligheder. Antallet af afskedigelser,
der er blevet bragt for domstolen, er dog faldet betydeligt. I 2014 var der
forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter om at reformere
arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet, men den nye aftale forventes ikke kunne
nedbringe underskuddet i systemet. Det kumulerede underskud i
arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet, som var tæt på 1 % af BNP i 2013,
kræver ekstra strukturelle foranstaltninger for at kunne sikre dets holdbarhed.
Nogle elementer som f.eks. betingelserne for støtteberettigelse og gradvis
nedsættelse af ydelserne over tid eller kompensationssatser for arbejdstagere
med de højeste lønninger blev kun marginalt ændret ved den sidste aftale mellem
arbejdsmarkedets parter i marts 2014, og de bør tilpasses yderligere for at
sikre, at incitamenterne til at arbejde er passende. Takket være flere
pensionsreformer har der i de seneste tre år kunnet konstateres en konstant
stigning i beskæftigelsesfrekvensen for arbejdstagere i alderen 55-64 år. Men
beskæftigelsesfrekvensen blandt ældre arbejdstagere i Frankrig (45,6 % i
2012) ligger langt under gennemsnittet i EU (4,5 procentpoint under), og kun
55 % af de ældre arbejdstagere i Frankrig går direkte på pension efter
beskæftigelsen (2008-2011). Resultatet er, at arbejdsløsheden for denne gruppe
er steget stærkt i de seneste fem år. Det er derfor nødvendigt at styrke de
foranstaltninger, der skal forbedre deres beskæftigelsesegnethed, og samtidig
gøre det mere attraktivt for dem at blive i arbejde eller vende tilbage til
arbejdet. (16)
Undersøgelsen fra 2013 under programmet for
international elevevaluering viste, at uligheden på uddannelsesområdet i
Frankrig er blandt de højeste i OECD-landene. En sjettedel af de unge i
Frankrig forlader uddannelsessystemet uden at have afsluttet uddannelsen. Dette
er særligt urovækkende, fordi ledighedsprocenten blandt unge var 25,5 %
ved udgangen af 2013, og risikoen for arbejdsløshed var næsten dobbelt så stor
for unge med det laveste kvalifikationsniveau. Praktikpladsordningerne bør især
nå de mindst kvalificerede unge. Der
er gjort visse fremskridt for at få løst dette problem, idet der er igangsat en
reform at den obligatoriske uddannelse i juli 2013 og vedtaget en lov om
erhvervsuddannelse og livslang læring i marts 2014. Men det er for tidligt at
kunne vurdere, om disse foranstaltninger i praksis vil mindske ulighederne i
uddannelsessystemet, og den nye plan fra januar 2014, som er rettet mod skoler til
og med lavere sekundærtrin i ugunstigt stillede områder, mangler stadig at
blive implementeret. Og endelig er overgangen fra skole til arbejde blevet
lettet, men antallet af praktikpladser faldt i 2012, og ordningerne er i
stigende grad kommet unge under højere uddannelse til gode. (17)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
gennemført en omfattende analyse af Frankrigs økonomiske politik. Den har
vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Kommissionen har
ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Frankrig, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at
styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives
input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under
det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-7 nedenfor. (18)
På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået
stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse[10]
er især afspejlet i henstilling 1 nedenfor. (19)
På baggrund af resultaterne af Kommissionens
dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale
reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til
artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles især i henstilling 1 til 6
nedenfor. (20)
I forbindelse med det europæiske semester har
Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet
som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt specifikke henstillinger til de
medlemsstater, der har euroen som valuta. Frankrig bør også sikre fuld og
rettidig gennemførelse af disse henstillinger, HENSTILLER, at Frankrig i perioden
2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på at: 1. Styrke
budgetstrategien, blandt andet ved yderligere at specificere de underliggende
foranstaltninger, for 2014 og derefter for at sikre korrektionen af det
uforholdsmæssige store underskud på holdbar vis i 2015 og gennemføre den
strukturelle tilpasningsindsats, der er præciseret i Rådets henstilling inden
for rammerne af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.
En holdbar korrektion af de finanspolitiske ubalancer kræver en troværdig
gennemførelse af ambitiøse strukturelle reformer for at øge tilpasningsevnen og
sætte skub i væksten og beskæftigelsen. Efter korrektionen af det
uforholdsmæssigt store underskud fortsætte med en strukturel tilpasning hen
imod den mellemfristede målsætning på mindst 0,5 % hvert år og mere i gode
tider eller, hvis det er nødvendigt, at sikre, at gældsreglen efterleves,
således at den høje statsgældskvote kan bringes ind på en vedvarende
nedadgående kurs. Optrappe bestræbelserne på at opnå effektivitetsgevinster i
alle underafdelinger af statsstyret, blandt andet ved i givet fald at
omdefinere rækkevidden af regeringens tiltag. Navnlig tage skridt til
signifikant at mindske stigningen i udgifterne til social sikring fra 2015 som
planlagt, ved at der sættes mere ambitiøse årlige mål for sundhedsudgifter, at
der dæmmes op for pensionsomkostningerne, og at familieydelser og boligydelser
bliver strømlinet. Sætte en klar tidsplan for den igangværende decentralisering
og inden december 2014 tage de første skridt til at få fjernet administrative
overlapninger, at gøre det lettere at foretage sammenlægning inden for det
lokale styre og at klarlægge, hvor ansvaret ligger i hvert lag af det lokale
styre. Indføre et loft over den årlige stigning i det lokale styres
skatteindtægter og samtidig reducere tilskuddene fra det centrale styre som
planlagt. Ud over behovet for kortfristede besparelser tage skridt til at
tackle stigningen i de offentlige sundhedsudgifter på mellemlang og lang sigt,
blandt andet udgifterne til lægemidler, og træffe de ekstra foranstaltninger, når
og hvor det måtte være nødvendigt for at få bragt pensionssystemet i balance
inden 2020 på en holdbar måde, med særlig fokus på eksisterende særordninger. 2. Sikre, at reduktionen i
arbejdskraftomkostningerne, som er et resultat af "crédit d’impôt compétitivité emploi", bliver opretholdt. At gøre
en indsats for yderligere at få sænket arbejdsgivernes socialsikringsbidrag i
overensstemmelse med tilsagnene under ansvars- og solidaritetspagten, idet det
sikres, at der ikke er andre foranstaltninger, som neutraliserer virkningen
heraf, og at det nuværende planlagte mål, bliver fastholdt. Yderligere evaluere
den økonomiske indvirkning af undtagelser vedrørende socialsikringsbidrag, idet
der lægges vægt på beskæftigelse, lønudvikling og konkurrenceevne og om
nødvendigt træffes passende foranstaltninger. Yderligere reducere
arbejdskraftomkostningerne på en budgetmæssig neutral måde, i den lavere ende
af lønskalaen, især gennem målrettede reduktioner i arbejdsgivernes
socialsikringsbidrag, under hensyntagen til de forskellige ordninger med
løntilskud. 3. Forenkle de administrative,
skattemæssige og regnskabsmæssige regler for virksomhederne og træffe konkrete
foranstaltninger til at få implementeret regeringens igangværende "forenklingsplan"
senest i december 2014. Fjerne regler, som kan være en hæmsko for
virksomhedernes vækst, navnlig ved at revidere størrelsesrelaterede kriterier i
regler for at undgå tærskeleffekter. Tage skridt til at forenkle og forbedre
innovationspolitikken, navnlig gennem en evaluering og om nødvendigt en
tilpasning af "crédit d’impôt recherche". Sikre, at ressourcerne
hovedsageligt går til de mest effektive konkurrencepoler, og yderligere fremme
den økonomiske indvirkning af innovation, der udvikles i polerne. 4. Fjerne uberettigede
restriktioner for adgang til og udøvelse af lovregulerede erhverv og mindske
adgangsomkostningerne samt fremme konkurrencen inden for tjenesteydelser. Gøre
en yderligere indsats for at mindske den som følge af regulering opståede
byrde, som påvirker detailsektoren, navnlig ved at gøre det mere enkelt at få
tilladelse til at åbne forretninger og fjerne forbuddet mod salg med tab.
Sikre, at der indføres lovregulerede gas-og eltakster for husholdninger på et
passende niveau, som ikke udgør en konkurrencehindring, men samtidig opretholde
overkommelige prisforhold for sårbare grupper. Styrke el- og
gassammenkoblingskapaciteten med Spanien, og navnlig øge
gassammenkoblingskapaciteten for fuldt ud at integrere det iberiske gasmarked
med det europæiske marked. Inden for jernbanesektoren sikre, at den nye fælles
infrastrukturforvalter er uafhængig af den etablerede operatør, og tage skridt
til at åbne indenlandsk passagerbefordring for konkurrence inden 2019. 5. Mindske skattebyrden på
arbejdskraft og optrappe bestræbelserne på at forenkle skattesystemet og gøre
det mere effektivt. I den forbindelse og startende med budgettet for 2015 træffe
foranstaltninger til at få fjernet uhensigtsmæssige indkomstskatteudgifter for
personer og virksomheder på grundlag af de seneste vurderinger og "Assises de la fiscalité-initiativet, og
samtidig reducere lovbestemte satser. Træffe foranstaltninger til at fjerne
gældsskævheden i forbindelse med selskabsbeskatning; udvide afgiftsgrundlaget,
især på forbrug; udfase miljøskadelige subsidier. 6. Gøre en yderligere indsats
for at bekæmpe stivhed på arbejdsmarkedet, navnlig træffe foranstaltninger til
ændre betingelserne for "accords
de maintien de l’emploi" for at få virksomheder, der står over for
vanskeligheder, til at indføre dem. Træffe ekstra foranstaltninger til at
reformere arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet sammen med arbejdsmarkedets
parter, således at der er garanti for dets holdbarhed, samtidig med at det
sikres, at det bliver attraktivt at vende tilbage til arbejdet. Udbygge
rådgivning og videreuddannelse for ældre arbejdstagere og tage de relevante
specifikke ordninger for arbejdsløshedsunderstøttelse op til revision. 7. Fortsætte med moderniseringen
af erhvervsuddannelse og videreuddannelse, gennemføre reformen af den
obligatoriske uddannelse og træffe yderligere tiltag for at mindsket uligheder
på uddannelsesområdet, navnlig ved at styrke foranstaltninger, der vedrører
skolefrafald. Sikre, at de aktive arbejdsmarkedspolitikker på effektiv måde
støtter de mest sårbare grupper. Forbedre overgangen fra skole til arbejde,
blandt andet ved at optrappe foranstaltninger, der vedrører praktikpladser, med
særlig vægt på de lavt uddannede. Udfærdiget i Bruxelles, den […]. På
Rådets vegne Formand [1] (1) EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. [2] EFT L 306 af 23.11.2011, s. 25. [3] COM(2014) 411 final. [4] P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129. [5] EFT L 140 af 27.5.2013, s. 11. [6] C(2013) 8004 final. [7] COM(2013) 800 final. [8] COM(2013) 790 final. [9] SWD(2014) 81 final. [10] I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr.
1466/97.