Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om fælles regler og procedurer for gennemførelse af instrumenterne for Unionens optræden udadtil /* KOM/2011/0842 endelig - 2011/0415 (COD) */
BEGRUNDELSE 1. FORSLAGETS KONTEKST Det er i forbindelse med den flerårige
finansielle ramme (FFR) en prioritet for Kommissionen at forenkle lovgivningen
og lette adgangen til EU-bistand for partnerlande og –regioner,
civilsamfundsorganisationer, SMV'er mfl. i det omfang, de bidrager til at nå
forordningens mål. I forbindelse med gennemførelsen af de nye
instrumenter vil forenklede og fleksible beslutningsprocedurer gøre det muligt
hurtigere at vedtage gennemførelsesforanstaltninger og dermed også hurtigere at
yde EU-bistand, navnlig til lande, der befinder sig i en krise eller i en
periode umiddelbart efter en krise, eller som er sårbare. Revisionen af finansforordningen, som er særligt
gennemgribende med hensyn til den særlige bestemmelse om optræden udadtil, vil
lette deltagelse af civilsamfundsorganisationer og små virksomheder i
finansieringsprogrammer, f.eks. ved at forenkle reglerne, reducere
omkostningerne ved deltagelse og fremskynde tildelingsprocedurerne.
Kommissionen har til hensigt at gennemføre denne forordning ved anvendelse af
de nye fleksible procedurer, der er fastsat i den nye finansforordning. Kommissionen foreslår på den baggrund et sæt
forenklede og harmoniserede gennemførelsesbestemmelser og –procedurer for fire
geografiske instrumenter, nemlig DCI (instrumentet for udviklingssamarbejde),
ENI (naboskabsinstrumentet), IPA (førtiltrædelsesinstrumentet) og PI
(partnerskabsinstrumentet) og for de tre tematiske instrumenter IfS
(stabilitetsinstrumentet), EIDHR (instrumentet for demokrati og
menneskerettigheder) og INSC (instrumentet for samarbejde om nuklear
sikkerhed). Hvad angår IPA og ENI, vil de særlige træk ved
førtiltrædelsessamarbejdet og det grænseoverskridende samarbejde imidlertid
kræve yderligere og specifikke gennemførelsesregler og –procedurer, der som
særlovgivning supplerer de almindelige regler, der er fastsat ved den fælles
gennemførelsesforordning. Både EUF- og Grønlandsafgørelsen ligger uden for
denne forordnings rækkevidde på grund af de særlige træk ved de tilhørende finansieringsmekanismer.
2. RESULTAT AF HØRINGER AF
INTERESSENTER OG KONSEKVENSANALYSER Offentlig høring Kommissionen gennemførte mellem den 26.
november 2010 og den 31. januar 2011 en offentlig høring om fremtidig
finansiering af EU's optræden udadtil. Denne høring var baseret på et
onlinespørgeskema ledsaget af et baggrundsdokument med titlen "Hvilke
finansielle instrumenter til initiativer uden for EU efter 2013?".
Generelt blev der i svarene ikke givet udtryk for, at der var behov for grundlæggende
ændringer af de nuværende gennemførelsesmekanismer, selv om man i en stor del
af besvarelserne støttede øget fleksibilitet og forenklet gennemførelse. Inddragelse og anvendelse af ekspertise Kommissionen gennemførte en intern gennemgang
af forskellige rapporter (evalueringer, revisioner, undersøgelser og
midtvejsevalueringer). Ved revisionen blev der set på, hvad der virkede, og
hvad der ikke virkede, og der blev på den baggrund draget konklusioner med
henblik på fastlæggelse af finansielle instrumenter. Revisionen viste, at de nuværende instrumenter
bidragede til at sikre fremskridt med virkeliggørelse af
millenniumudviklingsmålene i udviklingslandene. Gennemførelsesmåderne, f.eks.
budgetstøtte og sektortilgangen, har muliggjort et tættere samarbejde med partnerlandene
og en mere effektiv arbejdsdeling gennem donorsamfinansiering. I revisionen påpeges der dog også en række
mangler. Den nuværende gennemførelsesproces blev fundet for kompleks og
tillader heller ikke hurtig tilpasning, hvis der er behov for det. Disse
mangler er blevet adresseret direkte i nærværende forordning. 3. FORSLAGETS RETLIGE ASPEKTER Femte del, afsnit III, kapitel 1 i traktaten om
Den Europæiske Unions funktionsmåde fastsætter retlige rammer for samarbejde
med partnerlande og –regioner. Den foreslåede fælles gennemførelsesforordning
er derfor baseret på artikel 209, stk. 1, og artikel 212, stk. 2, i traktaten
og fremlægges af Kommissionen i henhold til den procedure, der er fastsat i
artikel 294. Eftersom artikel 310 til 320 finder anvendelse på Euratom (se
artikel 106a i Euratom), kan forslaget også dække gennemførelse af finansielt
samarbejde under INSC (instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare
område). 4. BUDGETMÆSSIG VIRKNING N/A 5. HOVEDELEMENTER (1) Afsnit I: Gennemførelse –
artikel 1-3 Artikel 1 (Emne og principper) fastsætter forordningens mål, som er at tilvejebringe et harmoniseret
sæt gennemførelsesregler for Relex-instrumenter, at beskytte Unionens
finansielle interesser og at fremme forenkling og fleksibilitet ved
gennemførelse af disse instrumenter. Artikel 2 (Vedtagelse af
handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige foranstaltninger)
fastsætter, at finansieringsafgørelser, der træffes af
Kommissionen, skal antage form af handlingsprogrammer baseret på flerårige
programmeringsdokumenter. Undtagelsesvist kan der vedtages individuelle
foranstaltninger uden for rammerne af handlingsprogrammer, hvis de er i
overensstemmelse med de flerårige programmeringsdokumenter. I uforudsete og
behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen vedtage særlige foranstaltninger,
der ikke er omhandlet i de flerårige programmeringsdokumenter. Artiklen
omfatter komitologiregler, der skal følges med henblik på vedtagelse af de
nævnte afgørelser, samt mulige undtagelser herfra. Artikel 3 (Støtteforanstaltninger) fastsætter den type udgifter, der optræder i forbindelse med støtte
til gennemførelse af denne forordning, og som kan dækkes ved EU-finansiering
(f.eks. til forberedelse, opfølgning, overvågning, revisions- og evalueringsaktiviteter
samt informerings- og kommunikationsaktiviteter). Disse foranstaltninger kan
finansieres uden for rammerne af programmeringsdokumenterne. (2) Afsnit II: Bestemmelser om
finansieringsmetoder – Artikel 4-6 Uden at være udtømmende og på basis af den
nuværende praksis og identificerede behov angives i artikel 4-6 de
finansieringsformer, der kan anvendes under denne forordning. De indføjede
ændringer tager hensyn til bestemmelserne i den seneste finansforordning.
Artikel 4 omhandler innovative instrumenter som f.eks. lån, garantier og
egenkapital- og risikodelingsinstrumenter og beskriver mulige ordninger med
hensyn til skatter, told og afgifter. Den fastsætter, at foranstaltningerne
under denne forordning kan implementeres direkte af Kommissionen eller
indirekte ved at overdrage budgetgennemførelsen til organer eller personer, der
er anført i finansforordningen. Der fastsættes heri også samfinansieringsformer
(parallelle eller fælles). Artikel 7 (Beskyttelse af Unionens
finansielle interesser) fastsætter foranstaltninger
til beskyttelse af Unionens finansielle interesser og foranstaltninger, der
skal sætte den (navnlig Kommissionen, Revisionsretten og OLAF) i stand til at
gennemføre den nødvendige kontrol af de gennemførte foranstaltninger. (3) Afsnit III: Regler om
nationalitet og oprindelse i forbindelse med offentlige indkøb, tildeling af
tilskud og andre tildelingsprocedurer - Artikel 8-12 Artikel 8-11 (Regler om nationalitet og
oprindelse ved offentlige indkøb og procedurer for tildeling af tilskud og
andre tildelingsprocedurer) fastsætter betingelser
vedrørende adgang til offentlige indkøb og tildeling af tilskud for så vidt
angår gennemførelse af forordningen. De foreslåede bestemmelser er
forenklet væsentligt og opstiller som mål, at der arbejdes hen imod ydelse af
ubunden bistand. Artiklen introducerer imidlertid detaljerede betingelser for
tredjelandes støtteberettigelse (krav om gensidighed, deltagelse i det
gennemførte program, ikke-støtteberettigelse for visse lande mm.) og undtagelser
herfra (manglende adgang til leverede produkter eller tjenesteydelser, meget
hastende tilfælde, trepartssamarbejde m.m.). Artikel 12 (Evaluering) forpligter Kommissionen til jævnligt at evaluere resultaterne af de
gennemførte politikker og programmer, sektorpolitikker og selve
programmeringens effektivitet. Alle relevante interessenter vil blive inddraget
i evalueringen, og rapporten vil blive delt med Rådet og Europa-Parlamentet. (4) Afsnit IV: Afsluttende
bestemmelser - artikel 13-17 Artikel 13 (toårlig rapport) omhandler en biennal kommissionsrapport om fremskridt og gennemførelse
af denne forordning. Rapporten forelægges Europa-Parlamentet og Rådet. Artikel 14 (Udgifter vedrørende
klimaindsats og biodiversitet) omhandler et særligt
opfølgningssystem, der er baseret på OECD-metoder ("Rio-markører"). Artikel 15 (Udvalg) beskriver inddragelse af de relevante udvalg i gennemførelsen af denne
forordning, som er tilpasset den nye komitologiforordning[1]. Artikel 16 (Revision og evaluering af
instrumenterne) fastsætter, at Kommissionen senest i
2018 skal forberede og fremlægge en evalueringsrapport om gennemførelsen af
denne forordning for Europa-Parlamentet og Rådet og i givet fald fremsætte et
lovgivningsforslag med nødvendige ændringer. Denne rapport skal ligeledes
vurdere effekten af de foranstaltninger, der er vedtaget på grundlag af denne
forordning. Artikel 17 (Ikrafttrædelse) omhandler forordningens ikrafttrædelse og dens anvendelse fra 1.
januar 2014, men fastsætter ingen udløbsdato. 2011/0415 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om fælles regler og procedurer for
gennemførelse af instrumenterne for Unionens optræden udadtil EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN
EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning
til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 209, stk.
1, og artikel 212, stk. 2, under henvisning
til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse
af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, efter den
almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende
betragtninger: (1)
Den Europæiske Union bør vedtage et vidtrækkende
sæt instrumenter, der dækker en række politikker for EU's optræden udadtil,
hvis gennemførelse kræver specifikke fælles regler og procedurer. Der er tale
om følgende instrumenter: instrumentet for udviklingssamarbejde
("DCI"), det europæiske instrument for demokrati og
menneskerettigheder ("EIDHR"), det europæiske naboskabsinstrument
("ENI"), stabilitetsinstrumentet ("IfS"), instrumentet for
sikkerhed og samarbejde på det nukleare område ("INSC"), instrumentet
for førtiltrædelsesbistand ("IPA") og partnerskabsinstrumentet
("PI"). (2)
Disse instrumenter fastsætter generelt, at
foranstaltninger, der skal finansieres på grundlag heraf, bør være genstand for
flerårig vejledende programmering, der fastsætter rammerne for vedtagelse af
finansieringsafgørelser i overensstemmelse med finansforordningen[2] og med de procedurer, der er
fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16.
februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne
skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser[3]. (3)
Finansieringsafgørelserne bør udmøntes i årlige
eller flerårige handlingsprogrammer og individuelle foranstaltninger, når man
følger den planlægning, der er fastsat i de flerårige vejledende programmer, i
særlige foranstaltninger, hvis det kræves som følge af uforudsete og
berettigede behov, og i støtteforanstaltninger. (4)
Medmindre der er tale om foranstaltninger med et
ringe finansielt omfang bør undersøgelsesproceduren generelt anvendes til deres
vedtagelse, idet der tages hensyn til politikprogrammeringen eller arten af den
finansielle gennemførelse, navnlig de budgetmæssige konsekvenser. Kommissionen
bør imidlertid uden videre vedtage gældende gennemførelsesbestemmelser, hvor
det er krævet i særligt hastende tilfælde, og der foreligger et behørigt
begrundet behov for en hurtig reaktion fra Unionens side. (5)
I forbindelse med finansieringsafgørelser bør
beskrivelsen af hver foranstaltning med angivelse af mål, vigtigste
aktiviteter, forventede resultater, det planlagte budget, tidsplanen og
foranstaltninger til overvågning af resultater godkendes yderligere efter de
procedurer, der er fastsat ved forordning (EU) nr. 182/2011. (6)
Hvis forvaltningen af en foranstaltning er
overdraget til en finansiel formidler, bør Kommissionens afgørelse med hensyn
til gennemførelse af finansielle instrumenter navnlig dække bestemmelser om
risikodeling, aflønning af den formidler, der har ansvaret for gennemførelse,
samt anvendelse og genanvendelse af midler og mulig fortjeneste. (7)
Dette fælles sæt regler og procedurer bør være i
overensstemmelse med de finansielle regler, der er gældende for Unionens årlige
budget og fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning, i det følgende
benævnt "finansforordningen"[4],
og henvisninger hertil bør i alle tilfælde vedrøre den seneste gældende udgave
af denne forordning og omfatte de tilsvarende regler, der er vedtaget af
Kommissionen[5]
med henblik på gennemførelse af finansforordningen. (8)
Samtidigt med at behovet for finansiering af
Unionens eksterne bistand øges, begrænser den økonomiske og budgetmæssige
situation i Unionen de ressourcer, der er tilgængelige til en sådan bistand.
Kommissionen er derfor nødt til at sikre den mest effektive anvendelse af de
tilgængelige ressourcer, navnlig ved anvendelse af finansielle instrumenter med
en løftestangseffekt. En sådan løftestangseffekt øges ved at gøre det muligt at
anvende og genanvende midler, der er investeret og genereret under finansielle
instrumenter. (9)
Den Europæiske Unions finansielle interesser bør
beskyttes ved hjælp af forholdsmæssigt afpassede foranstaltninger i hele
udgiftscyklussen, herunder vedrørende forebyggelse, påvisning og undersøgelse
af uregelmæssigheder samt inddrivelse af midler, der er gået tabt, betalt
uberettiget eller anvendt ukorrekt, og i givet fald anvendes sanktioner. Disse
foranstaltninger bør gennemføres i overensstemmelse med de gældende aftaler,
der er indgået med internationale organisationer og tredjelande. (10)
Der bør fastsættes yderligere bestemmelser om
finansieringsmetoder, beskyttelse af Unionens finansielle interesser, regler om
nationalitet og oprindelse og evaluering af instrumenter - VEDTAGET DENNE FORORDNING: AFSNIT I GENNEMFØRELSE Artikel 1 Emne
og principper 1.
Der fastsættes ved denne forordning regler og
betingelser for Unionens ydelse af finansiel bistand til foranstaltninger,
herunder handlingsprogrammer og andre foranstaltninger, under følgende
instrumenter: instrumentet for udviklingssamarbejde ("DCI"), det
europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder ("EIDHR"),
det europæiske naboskabsinstrument ("ENI"), stabilitetsinstrumentet
("IfS"), instrumentet for sikkerhed og samarbejde på det nukleare
område ("INSC"), instrumentet for førtiltrædelsesbistand
("IPA") og partnerskabsinstrumentet ("PI"), som i det
følgende under ét benævnes som "instrumenterne" og enkeltvis som
"det gældende instrument"). 2.
Kommissionen skal sikre, at foranstaltninger
gennemføres i overensstemmelse med målene for det gældende instrument og med en
effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser. Den finansielle
bistand, der ydes på grundlag af instrumenterne, skal være i overensstemmelse
med de regler og procedurer, der er fastsat ved finansforordningen, og som
omhandler den grundlæggende finansielle og retlige ramme for deres
gennemførelse. 3.
Hvor det er muligt og hensigtsmæssigt under
hensyntagen til foranstaltningens art, skal Kommissionen ved anvendelsen af
denne forordning vælge at anvende de mest fleksible procedurer med henblik på
at sikre reel og effektiv gennemførelse. Artikel 2 Vedtagelse
af handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og særlige
foranstaltninger 1.
Kommissionen vedtager årlige eller flerårige
handlingsprogrammer, som om nødvendigt baseres på de vejledende
programmeringsdokumenter, der henvises til i det gældende instrument. Navnlig hvor et handlingsprogram endnu ikke er
blevet vedtaget, kan Kommissionen undtagelsesvist vedtage individuelle
foranstaltninger på grundlag af de vejledende programmeringsdokumenter efter de
samme regler og procedurer som for handlingsprogrammer. I tilfælde af uforudsete og behørigt dokumenterede
behov, omstændigheder eller forpligtelser kan Kommissionen vedtage særlige
foranstaltninger, der ikke er omhandlet i de flerårige
programmeringsdokumenter. De særlige foranstaltninger kan også anvendes til at
lette overgangen fra nødhjælp til langsigtet udviklingsindsats, herunder
foranstaltninger, der hjælper befolkninger til bedre at modstå tilbagevendende
kriser. 2.
Handlingsprogrammer og individuelle
foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, og til hvilke Unionens finansielle
bistand overstiger 10 mio. EUR og særlige foranstaltninger, til hvilke Unionens
finansielle bistand overstiger 30 mio. EUR, vedtages efter den
undersøgelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 15, stk. 3. Denne procedure er ikke påkrævet i forbindelse med
handlingsprogrammer og foranstaltninger, der ligger inden for de ovennævnte
rammer, og ikke-grundlæggende ændringer heraf. Ikke-grundlæggende ændringer er
tekniske justeringer som f. eks. forlængelse af gennemførelsesperioden,
omfordeling af midler inden for det planlagte budget eller forøgelse eller
reduktion af budgetter med mindre end 20 % af det oprindelige budget, såfremt
disse ændringer ikke substantielt vedrører målene for det oprindelige
handlingsprogram eller den oprindelige foranstaltning. I sådanne tilfælde
meddeles handlingsprogrammer og foranstaltninger og ikke-substantielle
ændringer heraf til Europa-Parlamentet og Rådet senest en måned efter deres
vedtagelse. 3.
I behørigt dokumenterede særligt hastende tilfælde,
f.eks. kriser, perioder efter kriser og situationer præget af usikkerhed eller
trusler mod demokrati, mod retsstaten, menneskerettigheder eller grundlæggende
frihedsrettigheder, kan Kommissionen uden videre vedtage øjeblikkeligt gældende
gennemførelseslovgivning, herunder ændringer af eksisterende
handlingsprogrammer, i overensstemmelse med den procedure, der henvises til i
artikel 15, stk. 4. 4.
Navnlig for større nye infrastrukturer foretages
der på projektniveau en passende miljøscreening, herunder for klimaændringer og
indvirkning på biodiversitet, som om nødvendigt omfatter en vurdering af
virkningerne på miljøet (VVM), hvis der er tale om miljøfølsomme projekter.
Hvor det er relevant, anvendes der strategiske miljøvurderinger (SMV) ved
gennemførelsen af sektorprogrammer. Det sikres, at interessenterne inddrages i
miljøvurderingerne, og at offentligheden får adgang til resultaterne. Artikel 3 Støtteforanstaltninger 1.
EU-finansiering kan anvendes til at dække udgifter
til gennemførelse af instrumenterne og virkeliggørelse af de heri opstillede
mål, herunder administrativ støtte i forbindelse med forberedelse, opfølgning,
overvågning, revision og evaluering, som er umiddelbart nødvendig for en sådan
gennemførelse, samt udgifter i Unionens delegationer til den administrative
støtte, der er nødvendig til at forvalte foranstaltninger, der finansieres
under instrumenterne. 2.
Såfremt de aktiviteter, der er omhandlet i litra
a), b) og c), vedrører de overordnede mål for det gældende instrument, der
gennemføres ved foranstaltningen, kan Unionens finansiering dække: a) undersøgelser, møder, information,
bevidstgørelse, uddannelse, publikationsaktiviteter og eventuelle andre
udgifter til administrativ eller teknisk bistand, der er nødvendig til
forvaltning af foranstaltningerne b) forskningsaktiviteter og undersøgelser af
relevante spørgsmål og videreformidling heraf c) udgifter vedrørende informations- og
kommunikationsforanstaltninger, herunder kommunikation om Unionens politiske
prioriteter. 3.
Støtteforanstaltninger kan finansieres uden for
rammerne af vejledende programmeringsdokumenter. Kommissionen vedtager om
nødvendigt støtteforanstaltninger efter rådgivningsproceduren i artikel 15,
stk. 2. AFSNIT II Bestemmelser
om finansieringsmetoder Artikel
4
Generelle finansielle bestemmelser 1.
Unionens finansielle bistand kan bl.a. ydes gennem
følgende former for finansiering, der er fastsat ved finansforordningen: a) tilskud b) indkøbsaftaler vedrørende
tjenesteydelser, leverancer eller arbejder c) budgetstøtte d) bidrag til trustfonde, der etableres af
Kommissionen e) finansielle instrumenter som f. eks. lån,
garantier, egenkapital eller kvasiegenkapital, investeringer eller andele og
risikodelingsinstrumenter, eventuelt kombineret med tilskud f) aktier eller kapitalandele i
internationale finansielle institutioner, herunder regionale udviklingsbanker. I henhold til finansforordningen kan Unionens
finansielle bistand også ydes gennem bidrag til internationale, regionale eller
nationale fonde, f. eks. fonde, der er etableret eller forvaltes af Den
Europæiske Investeringsbank, internationale organisationer, medlemsstater eller
af partnerlande og -regioner, med henblik på at tiltrække fælles
samfinansiering fra en række donorer eller til fonde, der er oprettet af en
eller flere donorer med sigte på fælles gennemførelse af projekter. 2.
Med henblik på gennemførelse af finansielle
instrumenter, der er omhandlet i litra e) ovenfor og i overensstemmelse med
artikel 18, stk. 4, i finansforordningen, henføres indtægter og
tilbagebetalinger under ét finansielt instrument til det pågældende finansielle
instrument som interne formålsbestemte indtægter. For finansielle instrumenter,
der oprettes under den flerårige finansielle ramme for perioden 2007-2013,
henføres disse indtægter og tilbagebetalinger til det tilsvarende nye
finansielle instrument for perioden 2014-2020. 3.
Unionens finansielle bistand gennemføres af
Kommissionen, som det er fastsat ved finansforordningen, direkte af
Kommissionens afdelinger, EU-delegationer og gennemførelsesorganer eller
indirekte ved at overdrage budgetgennemførelsesopgaver til de enheder, der er
opført i finansforordningen, herunder ved delt forvaltning sammen med
medlemsstaterne. 4.
De former for finansiering, der er omhandlet i
stk. 1 og i artikel 6, stk. 1, og de gennemførelsesmetoder, der er omhandlet i
stk. 3, vælges på grundlag af egnethed med hensyn til at nå de specifikke mål
med foranstaltningerne, bl.a. under hensyn til kontrolomkostningerne, den
administrative byrde og den forventede risiko for ikke-overholdelse af regler.
For tilskud omfatter dette overvejelser om anvendelse af faste beløb, faste
satser og enhedsomkostninger. 5.
Foranstaltninger, der finansieres under
instrumenterne, kan gennemføres med parallel og fælles samfinansiering. I tilfælde af fælles samfinansiering opdeles en
foranstaltning i flere tydeligt identificerbare komponenter, der hver især
finansieres af de forskellige partnere, som deltager i samfinansieringen,
således at finansieringsmidlernes endelige anvendelse altid kan fastslås. I tilfælde af fælles samfinansiering fordeles de
samlede omkostninger ved en foranstaltning mellem de partnere, der deltager i
finansieringen, og midlerne sammenlægges, således at det ikke længere er muligt
at identificere finansieringskilden for en specifik aktivitet under
foranstaltningen. 6.
Samarbejde mellem Unionen og dens partnere under
anvendelse af finansiering som omhandlet i stk. 1 eller artikel 6, stk. 1, kan
bl.a. udmønte sig i: a) tresidede ordninger, hvorved Unionen med
tredjelande koordinerer sin bistand til et partnerland eller en partnerregion. b) administrative samarbejdsforanstaltninger
som f. eks. partnerskaber mellem offentlige institutioner, lokale myndigheder,
nationale offentlige organer eller privatretlige enheder, der har fået
overdraget offentlige tjenesteydelser for en medlemsstat og et partnerland
eller en partnerregion, samt samarbejdsforanstaltninger, der omfatter eksperter
fra den offentlige sektor, der er udsendt af medlemsstaterne, og deres
regionale og lokale myndigheder c) bidrag til afholdelse af omkostninger,
der er nødvendige for at etablere og administrere partnerskaber mellem
offentlige og private partnere, og d) støtteprogrammer for sektorpolitikker,
hvorved Unionen yder støtte til et partnerlands sektorprogram e) i tilfælde af IPA og ENI, bidrag til
landenes deltagelse i Unionens programmer og agenturer. Artikel 5 Skatter,
told og afgifter Unionens bistand genererer og indebærer ikke
opkrævning af særlige skatter, særlig told eller særlige afgifter. Med partnerlandene aftales der i givet fald
passende bestemmelser, som fritager foranstaltninger til gennemførelse af
Unionens finansielle bistand for skatter, told og afgifter. I modsat fald er
skatter, told og afgifter omfattet af de betingelser, der er fastsat ved
firnansforordningen. Artikel 6 Særlige
finansielle bestemmelser 1.
Bortset fra de typer finansiering, der er omhandlet
i artikel 4, stk. 1, kan Unionen også yde finansiel bistand under de
nedenstående instrumenter i overensstemmelse med finansforordningen via
følgende typer finansiering: a) under DCI og ENI, gældssanering, under
internationalt aftalte gældssaneringsprogrammer b) under DCI og IfS, i ekstraordinære tilfælde
sektorspecifikke eller generelle importprogrammer, der kan være: i) sektorspecifikke importprogrammer
vedrørende naturalier ii) sektorspecifikke importprogrammer
vedrørende valutastøtte til finansiering af sektorspecifik import, eller iii) generelle importprogrammer vedrørende
valutastøtte til finansiering af generel import af en lang række produkter. c) under EIDHR, direkte ydelse af: i) små tilskud til
menneskerettighedsforkæmpere til finansiering af hastende
beskyttelsesforanstaltninger ii) tilskud til finansiering af
foranstaltninger under meget vanskelige vilkår eller i meget vanskelige
situationer som omhandlet i artikel 2, stk. 4, i EIDHR, hvor en indkaldelse af
forslag ville være uhensigtsmæssig. Sådanne tilskud kan ikke overstige
2 000 000 EUR og har en varighed på højst 18 måneder, som kan
forlænges med yderligere seks måneder i tilfælde af objektive og uforudsete
hindringer for deres gennemførelse. iii) tilskud til: –
Kontoret for FN's højkommissær for
menneskerettigheder –
Det fælleseuropæiske universitetscenter for
menneskerettigheder og demokratisering, som tilbyder en europæisk mastergrad i
menneskerettigheder og demokratisering og et EU-FN- stipendieprogram, og det
hertil knyttede netværk af universiteter, der tilbyder videregående studier i menneskerettigheder,
og som statsborgere fra tredjelande har fuld adgang til. 2.
Unionens finansielle bistand under IPA og ENI kan
forvaltes ved fælles forvaltning med medlemsstaterne og ved indirekte
forvaltning i forbindelse med det grænseoverskridende samarbejde under ENI,
forudsat at de sektorspecifikke og supplerende regler, finansforordningen
fastsætter, samt andre passende bestemmelser er indføjet i en delegeret
retsakt, der vedtages på grundlag af det gældende instrument. 3.
Budgetforpligtelser for foranstaltninger under IPA
og ENI, der løber over mere end et regnskabsår, kan opdeles på flere år i
årlige trancher. Artikel 7 Beskyttelse
af EU's finansielle interesser 1.
Ved gennemførelse af foranstaltninger finansieret
under denne forordning træffer Kommissionen passende foranstaltninger til at
sikre, at Den Europæiske Unions finansielle interesser beskyttes mod svig,
korruption og andre ulovligheder gennem effektiv kontrol og, hvis der
konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb,
eller i givet fald, hvor en stat eller en offentlig institution i et tredjeland
er modtager, ved tilbagebetaling af disse beløb. Hvor det er hensigtsmæssigt,
anvendes der ligeledes sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold
til overtrædelsens grovhed og har en afskrækkende virkning. 2.
Kommissionen og Revisionsretten har på baggrund af
dokumenter revisionsbeføjelser på stedet i forhold til alle tilskudsmodtagere,
ordremodtagere og leverandører samt tredjeparter, der har modtaget EU-midler. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig
(OLAF) kan foretage kontroller og inspektioner på stedet af erhvervsdrivende,
som direkte eller indirekte er berørt af disse midler, i overensstemmelse med
de procedurer, der er fastsat ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96[6], med henblik på at fastslå, om
der foreligger svig, bestikkelse eller andre ulovlige aktiviteter, der berører
Den Europæiske Unions finansielle interesser, i forbindelse med en
tilskudsaftale eller -beslutning eller en kontrakt om EU-finansiering. Uanset første og andet afsnit skal aftaler med
tredjelande og internationale organisationer, aftaler og afgørelser om tilskud
og kontrakter, der er et resultatet af gennemførelsen af denne forordning, give
Kommissionen, Revisionsretten og OLAF udtrykkelig bemyndigelse til at
gennemføre sådanne revisioner, kontroller på stedet og inspektioner. AFSNIT III Regler
om nationalitet og oprindelse i forbindelse med offentlige indkøb, tildeling af
tilskud og andre tildelingsprocedurer Artikel 8 Fælles
bestemmelser 1.
Deltagelse i procedurer for tildeling af
indkøbskontrakter og tilskud og andre tildelingsprocedurer vedrørende
foranstaltninger, der finansieres under denne forordning til fordel for
tredjeparter, er åben for alle fysiske personer, der er statsborgere i et
støtteberettiget land, og for juridiske personer etableret i et
støtteberettiget land som fastsat for det gældende instrument i de følgende
artikler i dette afsnit samt åben for internationale organisationer. 2.
I tilfælde af foranstaltninger, der samfinansieres
med en partner eller gennemføres ved hjælp af et betroet organ ved indirekte
forvaltning eller gennemføres ved hjælp af en trustfond oprettet af
Kommissionen i henhold til finansforordningen, er lande, som er
støtteberettigede efter dette organs regler som fastsat i de aftaler, der er
indgået med medfinansieringsorganet eller gennemførelsesorganet eller fastsat i
akten om oprettelse af trustfonden, støtteberettigede uanset de særlige regler,
der er fastsat i de følgende artikler. Medfinansierings- eller
gennemførelsesorganet skal desuden indvillige i at anvende de regler for
støtteberettigelse, der er fastsat ved denne forordning, som angivet i de
pågældende aftaler. 3.
Er der tale om foranstaltninger, som er finansieret
med et af instrumenterne og desuden med et andet instrument for EU's optræden
udadtil, herunder Den Europæiske Udviklingsfond, eller om foranstaltninger af
global, regional eller grænseoverskridende art, som også omfatter
modtagerlande, der er støtteberettigede efter reglerne for disse instrumenter,
kan lande, som kommer ind under et af disse instrumenter, betragtes som
støtteberettigede for så vidt angår den pågældende foranstaltning. 4.
Alle leverancer og varer, der købes under en
indkøbskontrakt eller under en tilskudsaftale, der finansieres under denne
forordning, skal hidrøre fra et støtteberettiget land. De kan imidlertid have
oprindelse i et hvilket som helst land ved anvendelse af proceduren med
forhandling på konkurrencevilkår. I denne forordning forstås "oprindelse"
som fastsat i den relevante EU-lovgivning om oprindelsesregler til toldmæssige
formål. 5.
Reglerne under dette afsnit anvendes ikke på og
skaber ikke statsborgerskabsbegrænsninger for fysiske personer, der er
beskæftiget af eller på anden vis lovligt ansat af en støtteberettiget
leverandør eller, i givet fald, en underleverandør. 6.
Hvor finansforordningen fastsætter skønsbeføjelser
med hensyn til valget af leverandør, prioriteres i givet fald lokale og
regionale indkøb. 7.
Uanset alle andre regler kan støtteberettigelse som
omhandlet i dette afsnit begrænses med hensyn til ansøgernes statsborgerskab,
geografiske placering eller art, om nødvendigt for så vidt angår
foranstaltningens art og mål og i det omfang, det er nødvendigt for effektiv
gennemførelse heraf. Sådanne restriktioner kan navnlig gælde for deltagelse i
tildelingsprocedurer i forbindelse med grænseoverskridende
samarbejdsforanstaltninger. 8.
Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater, der er
blevet tildelt kontrakter, skal overholde gældende miljølovgivning, herunder
multilaterale miljøaftaler og grundlæggende internationale arbejdsmarkedsnormer[7]. Artikel 9 DCI,
ENI, PI og INSC 1.
Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra
nedenstående lande er berettigede til støtte under DCI, ENI og INSC: a) Medlemsstater, kandidatlande og
potentielle kandidatlande som anerkendt af Unionen og medlemmer af Det
Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde b) for ENI's vedkommende, partnerlande, der
er omfattet af ENI, og Den Russiske Føderation, når den relevante procedure
finder sted inden for rammerne af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer
omfattende flere lande, som det pågældende land deltager i c) udviklingslande og -territorier som
defineret af OECD's Komité for Udviklingsbistand ("OECD-DAC"), som
ikke er medlemmer af G-20-gruppen, og oversøiske lande og territorier, der er
omfattet af Rådets afgørelse [2001/822/EF af 27. november 2001[8]] d) udviklingslande som defineret af
OECD-DAC, der er medlemmer af G-20-gruppen, og andre lande og territorier, når
de er omfattet af foranstaltninger, der er finansieret af Unionen under de
instrumenter, som er omhandlet i denne artikel e) lande, for hvilke Kommissionen har
truffet beslutning om gensidig adgang til ekstern bistand. Der kan indrømmes
gensidig adgang i en begrænset periode på mindst et år, når et land indrømmer
enheder fra Unionen og fra lande, der er støtteberettigede under de
instrumenter, der er omhandlet i denne artikel, støtteberettigelse på lige
vilkår. Kommissionen skal træffe beslutning om gensidig adgang og om dens
varighed i henhold til den rådgivningsprocedure, der er omhandlet i artikel 15,
stk. 2, og efter høring af det pågældende modtagerland eller de pågældende
modtagerlande, og f) et medlem af OECD-DAC i tilfælde af
kontrakter, der gennemføres i et af de mindst udviklede lande som defineret af
OECD-DAC. 2.
Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra
ikke-støtteberettigede lande eller varer fra ikke-støtteberettigede
oprindelseslande kan af Kommissionen vurderes at være støtteberettigede, hvis
der er tale om: a) lande med traditionelle økonomiske og
handelsmæssige forbindelser eller med geografiske forbindelser til
nabomodtagerlande eller b) gennemførelse af
trepartssamarbejdsforanstaltninger med tredjelande, eller c) en hastende situation eller mangel på
produkter og tjenesteydelser på de berørte landes markeder eller andre behørigt
dokumenterede tilfælde, hvor reglerne for støtteberettigelse ville gøre det
umuligt eller ekstremt vanskeligt at gennemføre et projekt, et program eller en
foranstaltning. 3.
For foranstaltninger, der gennemføres ved delt
forvaltning, har den pågældende medlemsstat, som Kommissionen har overdraget
gennemførelsesopgaver, beføjelse til på Kommissionens vegne som
støtteberettigede at godkende tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra
ikke-støtteberettigede lande i henhold til stk. 2, eller at godkende varer fra
ikke-støtteberettigede lande i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4. Artikel 10 IPA 1.
Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra følgende
lande er berettigede til finansiering under IPA. a) Medlemsstater, modtagerlande, der er
dækket af IPA, medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og
partnerlande, der er omfattet af ENI, og b) donorlande, for hvilke Kommissionen har
truffet beslutning om gensidig adgang til ekstern bistand på de vilkår, der er
fastsat i artikel 9, stk. 1, litra e). 2.
Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra
ikke-støtteberettigede lande eller varer fra ikke-støtteberettigede
oprindelseslande kan af Kommissionen vurderes at være støtteberettigede i
behørigt dokumenterede tilfælde, a) hvis reglerne for støtteberettigelse
ville gøre det umuligt eller meget vanskeligt at gennemføre en foranstaltning
på grund af manglende adgang til produkter og tjenesteydelser på de berørte
landes markeder, eller der forelå en meget hastende situation, eller b) der var tale om
trepartssamarbejdsforanstaltninger i forhold til tredjelande. 3.
For foranstaltninger, der gennemføres ved delt
forvaltning, har den pågældende medlemsstat, som Kommissionen har overdraget
gennemførelsesopgaver, beføjelse til på Kommissionens vegne som
støtteberettigede at godkende tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra
ikke-støtteberettigede lande i henhold til stk. 2, eller at godkende varer fra
ikke-støtteberettigede lande i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4. Artikel 11 IfS
og EIDHR 1.
Uanset de begrænsninger, der skyldes
foranstaltningens art og målsætning som omhandlet i artikel 8, stk. 7, er
deltagelsen i procedurer for tildeling af indkøbskontrakter eller tilskud samt
rekruttering af eksperter åben uden begrænsninger under IfS og EIDHR. 2.
Under EIDHR er følgende organer og aktører
berettigede til støtte i henhold til artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1,
litra c): a) civilsamfundsorganisationer, herunder
ikke-statslige, nonprofit-organisationer og uafhængige politiske institutter,
organisationer, der har rod i lokalsamfundet, og privatretlige
nonprofit-agenturer, -institutioner og ‑organisationer og netværk heraf
på lokalt, nationalt, regionalt og internationalt plan b) offentligretlige nonprofit-agenturer, -institutioner,
-organisationer og -netværk på lokalt, nationalt, regionalt og internationalt
plan c) nationale, regionale og internationale
parlamentariske organer, når det er nødvendigt for at nå målene i dette
instrument, og den foreslåede foranstaltning ikke kan finansieres under et
andet EU-instrument for ekstern bistand d) internationale og regionale
mellemstatslige organisationer e) fysiske personer, enheder, som ikke er
juridiske personer, og, i behørigt dokumenterede undtagelsestilfælde, andre
organer eller aktører, der ikke er omhandlet i dette stykke, når det er
nødvendigt for at nå instrumentets mål. Artikel 12 Evaluering
af foranstaltninger 1.
Kommissionen overvåger og reviderer regelmæssigt
sine foranstaltninger og evaluerer resultaterne af gennemførelsen af
sektorpolitikker og –foranstaltninger og programmeringens effektivitet,
eventuelt ved hjælp af uafhængige eksterne evalueringer, for at efterprøve, om
målene nås, og for at kunne formulere henstillinger om en forbedring af
fremtidige operationer. 2.
Kommissionen sender sine evalueringsrapporter til
Europa-Parlamentet og til Rådet til orientering. Medlemsstaterne kan anmode om
drøftelse af særlige evalueringer i de udvalg, der er nævnt i artikel 15. Der
tages højde for resultaterne ved fastlæggelse af programmer og tildeling af
midler. 3.
Kommissionen inddrager i et passende omfang alle
relevante berørte parter i evalueringen af den EU-bistand, der ydes i henhold
til denne forordning. AFSNIT IV ANDRE FÆLLES
BESTEMMELSER Artikel 13 Toårlig
rapport 1.
Kommissionen undersøger, hvilke fremskridt der er
gjort med gennemførelsen af den eksterne finansielle bistand og forelægger fra
og med 2016 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport hvert andet år om
gennemførelsen og resultaterne og, så vidt muligt, om det vigtigste udbytte og
den effekt, der er opnået med Unionens finansielle bistand. Rapporten
fremsendes også til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og
Regionsudvalget. 2.
Den toårlige rapport skal indeholde oplysninger for
det foregående år om de finansierede foranstaltninger, overvågnings- og
evalueringsresultater, inddragelse af relevante partnere og gennemførelse af
budgetforpligtelser og -betalinger. Rapporten skal desuden indeholde en
vurdering af resultaterne af Unionens finansielle bistand, så vidt muligt under
anvendelse af særlige og målelige indikatorer for, hvilken rolle bistanden
spiller for gennemførelsen af de mål, der er opstillet for instrumenterne. Artikel 14 Klimaindsats-
og biodiversitetsudgifter De midler, som tildeles under instrumenterne,
vil være omfattet af et system med årlig opfølgning baseret på OECD-metoden
("Rio-markører"), der er integreret i den eksisterende metode til
resultatstyring af EU-programmer, og som skal anvendes til kvantificering af
udgifter vedrørende klimaindsats og biodiversitet i forbindelse med
handlingsprogrammer og individuelle og specielle foranstaltninger, der henvises
til i artikel 2, stk. 1, og resultaterne herfra skal indgå i evalueringer og i
de rapporter, der fremlægges hvert andet år. Der foretages på grundlag af de
vedtagne vejledende programmeringsdokumenter et årligt skøn over de samlede
udgifter i forbindelse med klimaindsats og biodiversitet. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER Artikel 15 Udvalg 1.
Kommissionen bistås af de udvalg, der er nedsat for
instrumenterne. 2.
Når der henvises til dette stykke, anvendes
artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011. Hvor komitéens udtalelse skal indhentes ved
skriftlig procedure, afsluttes den uden noget resultat, hvis formanden træffer
beslutning herom, eller et simpelt flertal af komitéens medlemmer anmoder herom
inden for tidsfristen for afgivelse af udtalelsen. 3.
Når der henvises til dette stykke, anvendes
artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011. Hvor komitéens udtalelse skal indhentes ved
skriftlig procedure, afsluttes den uden noget resultat, hvis formanden træffer
beslutning herom, eller et simpelt flertal af komitéens medlemmer anmoder herom
inden for tidsfristen for afgivelse af udtalelsen. 4.
Når der henvises til dette stykke, anvendes
artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011 sammenholdt med artikel 5 i
nævnte forordning. Den vedtagne afgørelse forbliver i kraft i
gyldighedsperioden for det dokument, det handlingsprogram eller den
foranstaltning, der er blevet ændret. Artikel 16 Revision
og evaluering af instrumenterne 1.
Kommissionen fremlægger senest den 31. december
2017 en rapport om virkeliggørelsen af målene for hvert enkelt instrument ved
hjælp af resultat- og konsekvensindikatorer for ressourceanvendelsens
effektivitet og instrumenternes EU-merværdi til brug for en afgørelse om
revision, ændring eller indstilling af den type foranstaltninger, der
gennemføres under instrumenterne. Rapporten skal desuden vurdere mulighederne
for forenkling, intern og ekstern kohærens, alle målenes fortsatte relevans
samt foranstaltningernes bidrag til Unionens prioriteter med hensyn til
intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Der skal heri tages hensyn til
eventuelle resultater og konklusioner for så vidt angår instrumenternes
langsigtede effekt. 2.
Denne rapport forelægges for Europa-Parlamentet og
Rådet og ledsages eventuelt af lovgivningsforslag om nødvendige ændringer af
instrumenterne. 3.
Indikatorværdierne pr. 1. januar 2014 skal anvendes
som grundlag for at vurdere, i hvilket omfang målene er nået. 4.
Kommissionen vil kræve, at partnerlandene
fremlægger alle nødvendige data og oplysninger i overensstemmelse med de
internationale forpligtelser vedrørende bistandseffektivitet med henblik på at
muliggøre overvågning og evaluering af de pågældende foranstaltninger. 5.
Instrumenternes langsigtede effekt og bæredygtighed
evalueres i overensstemmelse med de til enhver tid gældende regler og
procedurer. Artikel 17 Ikrafttræden Denne forordning træder i kraft på tredjedagen
efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Denne forordning er bindende i alle
enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Den anvendes fra den 1. januar 2014. Udfærdiget i Bruxelles, På Europa-Parlamentets vegne På
Rådets vegne Formand Formand [1] Forordning (EU) nr. 182/2011. En observatør fra Den Europæiske Investeringsbank
kan deltage i udvalgenes arbejde med hensyn til spørgsmål angående banken i
overensstemmelse med det pågældende udvalgs forretningsorden (jf.
standardforretningsordenen for udvalg, EUT C 206 af 12.7.2011, s. 11). [2] Jf. betragtning 7. [3] EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13. [4] På nuværende tidspunkt Rådets forordning (EF, Euratom)
nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De
Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248 af 16.9.2002,
s. 1). [5] På nuværende tidspunkt Kommissionens forordning (EF,
Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til
Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende
De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357 af 31.12.2002, s. 1). [6] EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2. [7] ILO's grundlæggende arbejdsnormer, konventionerne om
foreningsfrihed og kollektive overenskomstforhandlinger, afskaffelse af tvangs-
og pligtarbejde, afskaffelse af diskrimination for så vidt angår beskæftigelse
og erhverv samt afskaffelse af børnearbejde. [8] EFT L 314 af 30.11.2001, s. 1.