EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Taking of evidence in civil and commercial matters (until 2022)
Bevisoptagelse i civil- og handelsretlige sager (indtil 2022)
Bevisoptagelse i civil- og handelsretlige sager (indtil 2022)
Forordningen har til formål at forbedre og forenkle det retlige samarbejde mellem EU-landene og fremskynde bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område.
Forordning (EF) nr. 1206/2001 ophæves og erstattes af forordning (EU) 2020/1783 (se resumé) fra den 1. juli 2022.
Anvendelsesområde
Forordningen finder anvendelse i forbindelse med civil- og handelsretlige spørgsmål, når en domstol i ét EU-land:
Formålet med anmodningen er at optage beviser til brug i forbindelse med en planlagt eller allerede igangsat retssag.
Direkte forbindelse mellem domstolene
EU-lande skal opstille en liste over domstole, der har beføjelser til at optage beviser, og oplyse disses territoriale eller særlige beføjelser (såsom en specialdomstol, der kan have beføjelser til at konfiskere kriminelle aktiver). Den domstol, hvor retssagen er eller planlægges anlagt (den »anmodende domstol«) sender anmodning direkte til den domstol i den anden medlemsstat, der skal optage bevismateriale (den »anmodede domstol«).
Alle EU-lande skal udpege en central myndighed, der er ansvarlig for:
Anmodningernes form og indhold
Anmodninger fremsættes ved at bruge formularen omtalt i denne forordning. Formularen skal indeholde visse oplysninger såsom:
Anmodninger skal udarbejdes på den anmodede domstols officielle sprog, eller et andet sprog, som det pågældende land har erklæret acceptabelt.
Udførelse
Anmodninger efterkommes på grundlag af den nationale lovgivning i det anmodede EU-land. Anmodninger skal være efterkommet senest 90 dage efter modtagelsen.
Anmodninger kan kun afslås i følgende tilfælde:
I tilfælde, hvor en anmodning afslås, underretter den anmodede domstol den anmodende domstol herom senest 60 dage efter anmodningens modtagelse.
Repræsentanter for den anmodende ret kan være til stede ved bevisoptagelsen, hvis dette er foreneligt med lovgivningen i det land, hvor den anmodende ret er beliggende. Det samme gælder sagens parter og i givet fald deres repræsentanter.
Denne forordning udelukker ikke, at 2 eller flere EU-lande opretholder eller indgår aftaler indbyrdes med henblik på yderligere at lette eller forenkle udførelsen af en anmodning.
Rapport
I 2007 offentliggjorde Europa-Kommissionen en rapport om anvendelsen af forordningen. Rapporten konkluderede, at der burde træffes visse foranstaltninger for at få forordningen til at fungere bedre. Disse omhandlede:
Offentlig høring
I december 2017 lancerede Kommissionen en offentlig høring om moderniseringen af det retlige samarbejde på det civil- og handelsretlige område i EU. Høringen omfatter både forordning (EF) nr. 1393/2007 om fremsendelse af dokumenter samt den forordning, som dette resumé omhandler.
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 1206/2001 ophæves og erstattes af forordning (EU) nr. 2020/1783 fra den 1. juli 2022.
Forordningen trådte i kraft den 1. januar 2004 med undtagelse af:
som alle trådte i kraft den 1. juli 2001.
Danmark er ikke omfattet af denne forordning.
For yderligere oplysninger henvises til:
Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område (EUT L 174 af 27.6.2001, s. 1-24).
Efterfølgende ændringer af forordning (EF) nr. 1206/2001 er blevet indarbejdet i grundteksten. Denne konsoliderede udgave har ingen retsvirkning.
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13. november 2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (forkyndelse af dokumenter) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 (EUT L 324 af 10.12.2007, s. 79-120).
Se den konsoliderede udgave.
seneste ajourføring 11.12.2020