CS
Evropský hospodářský a sociální výbor
NAT/774
Mechanismus civilní ochrany Unie – změna
STANOVISKO
Evropského hospodářského a sociálního výboru
Návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU o mechanismu civilní ochrany Unie
COM(2019) 125 final – 2019/0070 (COD)
Zpravodaj: Panagiotis GKOFAS
Konzultace |
Evropský parlament, 14/03/2019 Rada, 27/03/2019 |
Právní základ |
článek 304 Smlouvy o fungování Evropské unie |
Odpovědná sekce |
Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí |
Přijato v sekci |
23/05/2019 |
Přijato na plenárním zasedání |
19/06/2019 |
Plenární zasedání č. |
544 |
Výsledek hlasování (pro/proti/zdrželi se hlasování) |
171/01/04 |
1.Souvislosti
1.1Dne 13. března 2019 byl rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění rozhodnutí č. 1313/2013/EU, schválen nový mechanismus civilní ochrany Unie. Tento mechanismus představuje rámec pro spolupráci a poskytování pomoci při závažných mimořádných událostech v EU i mimo ni. Mechanismus civilní ochrany EU byl od roku 2001 aktivován ve více než 300 případech. Do tohoto mechanismu se zapojily všechny členské státy EU, dvě země EHP (Island a Norsko), Černá Hora, Srbsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie a Turecko a také OSN (sendajský rámec pro snižování rizika katastrof na období 2015–2030) a příslušné mezinárodní organizace. V tomto aktu se stanoví, že budou vytvořeny dodatečný soubor zdrojů – tzv. kapacity rescEU –, aby bylo možné poskytovat pomoc v situacích, kdy celkové stávající kapacity nepostačují. Kapacity RescEU budou zahrnovat zejména letecké prostředky pro hašení lesních požárů, jakož i zdroje umožňující rychlou zdravotnickou pomoc při mimořádných událostech a reakci na chemické, biologické, radiologické a jaderné incidenty. Pro zajištění připravenosti a prevence bude mít strategický význam také síť znalostí v oblasti civilní ochrany, která je zaměřena na odbornou přípravu a výměnu poznatků.
1.2Účelem této změny je zajistit lepší předcházení rizikům díky tomu, že budou členské státy povinny důkladněji rozvinout posuzování svých schopností a přípravu plánů v oblasti zvládání rizik. Platí to zejména v případech, kdy různé členské státy současně zasáhne stejný druh katastrofy, ať už se jedná o přírodní či člověkem způsobené katastrofy nebo o katastrofy související s nečekanými změnami klimatu nebo s nepředvídatelnými silnými zemětřeseními s vysokou četností výskytu, které vedou ke ztrátě lidských životů a k rozsáhlému zničení ekosystémů, civilní a veřejné infrastruktury, hospodářské činnosti a malých podniků 1 .