ISSN 1977-0626 |
||
Úřední věstník Evropské unie |
L 430 |
|
![]() |
||
České vydání |
Právní předpisy |
Ročník 64 |
|
|
II Nelegislativní akty |
|
|
|
NAŘÍZENÍ |
|
|
* |
||
|
|
ROZHODNUTÍ |
|
|
* |
||
|
* |
Rozhodnutí Komise (EU) 2021/2121 ze dne 6. července 2020 o správě záznamů a archivech |
|
|
Opravy |
|
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
|
|
|
(1) Text s významem pro EHP. |
CS |
Akty, jejichž název není vyti_těn tučně, se vztahují ke každodennímu řízení záležitostí v zemědělství a obecně platí po omezenou dobu. Názvy všech ostatních aktů jsou vytištěny tučně a předchází jim hvězdička. |
I Legislativní akty
SMĚRNICE
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/1 |
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2021/2118
ze dne 24. listopadu 2021,
kterou se mění směrnice 2009/103/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) |
Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel je pro evropské občany zvlášť důležité, ať již jsou pojistníky, nebo by se mohli stát poškozenými v důsledku nehody. Rovněž vyvolává velký zájem pojišťoven, jelikož představuje důležitý podíl trhu v oblasti neživotního pojištění v rámci Unie. Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel má rovněž podstatný vliv na volný pohyb osob, zboží a vozidel, a tedy i na vnitřní trh. Posílení a konsolidace vnitřního trhu pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel by tudíž měly být hlavním cílem činnosti Unie v oblasti finančních služeb. |
(2) |
Komise v roce 2017 provedla hodnocení fungování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES (3), včetně její účinnosti, účelnosti a soudržnosti s jinými politikami Unie. Hodnocení dospělo k závěru, že směrnice 2009/103/ES jako celek funguje dobře a ve většině aspektů ji není zapotřebí měnit. Byly však zjištěny čtyři oblasti, ve kterých by byly vhodné cílené změny: náhrada škody poškozeným v důsledku nehod v případě insolvence dotčené pojišťovny, povinné minimální částky pojistného krytí, kontroly pojištění vozidel prováděné členskými státy a použití potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění pojistníků ze strany nové pojišťovny. Kromě těchto čtyř oblastí byly jako oblasti, ve kterých by bylo vhodné provést cílené změny, určeny i tyto: odeslaná vozidla, nehody zahrnující přípojné vozidlo tažené vozidlem, nezávislé nástroje pro porovnávání cen pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, informační střediska a informace pro poškozené. Dále by měla být zvýšena jednoznačnost směrnice 2009/103/ES nahrazením pojmu „oběť“, který je v uvedené směrnici používán jako synonymum pojmu „poškozený“, pojmem „poškozený“, a to prostřednictvím příslušných změn. Tyto změny mají výhradně za cíl harmonizovat terminologii používanou v uvedené směrnici a nepředstavují podstatnou změnu. |
(3) |
Od vstupu směrnice 2009/103/ES v platnost se na trh dostalo mnoho nových typů motorových vozidel. Některá z nich jsou poháněna výhradně elektrickým motorem a některá pomocným zařízením. Tato vozidla by měla být při definování významu pojmu „vozidlo“ zohledněna. Definice by měla být založena na obecných vlastnostech takových vozidel, zejména na jejich maximální konstrukční rychlosti a čisté hmotnosti, a měla by stanovit, že se vztahuje pouze na vozidla poháněná výhradně mechanickou energií. Definice by měla platit nezávisle na počtu kol vozidla. Neměly by být do ní zahrnuty invalidní vozíky určené pro použití osobami s tělesným postižením. |
(4) |
Lehká elektrická vozidla, na která se nevztahuje definice pojmu „vozidlo“, by měla být z oblasti působnosti směrnice 2009/103/ES vyňata. Žádné ustanovení uvedené směrnice by však nemělo členským státům bránit v tom, aby v rámci svých vnitrostátních právních předpisů požadovaly pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel za podmínek jimi stanovených, pokud jde o jakékoli motorové zařízení používané na zemi, na které se nevztahuje definice pojmu „vozidlo“ podle uvedené směrnice, a v případě kterého se proto v uvedené směrnici takové pojištění nevyžaduje. Uvedená směrnice by rovněž neměla bránit členským státům v tom, aby ve svých vnitrostátních právních předpisech stanovily, že poškození v důsledku nehod způsobených jakýmkoli jiným motorovým zařízením mají přístup k orgánu členského státu pověřeného odškodněním, jak je stanoveno v kapitole 4. Členské státy by rovněž měly mít možnost rozhodnout, že pokud jsou osoby s bydlištěm na jejich území poškozenými v důsledku nehody způsobené takovým jiným motorovým zařízením v jiném členském státě, ve kterém se pro toto motorové zařízení nevyžaduje pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, mají mít tito rezidenti přístup k orgánu pro odškodnění stanovenému v kapitole 4 v členském státě, v němž mají bydliště. Orgány členských států pro odškodnění by měly mít možnost uzavřít vzájemnou dohodu o způsobech spolupráce v takové situaci. |
(5) |
V rozhodnutích Soudního dvora Evropské unie z poslední doby, a sice v rozsudcích ve věcech Vnuk (4), Rodrigues de Andrade (5) a Torreiro (6), Soudní dvůr vyjasnil význam výrazu „provoz vozidla“. Soudní dvůr zejména objasnil, že motorová vozidla jsou obvykle určena k tomu, aby sloužila jako dopravní prostředek, a to bez ohledu na vlastnosti vozidla, a objasnil, že provoz takových vozidel zahrnuje jakékoli použití vozidla odpovídající jeho obvyklé funkci jako dopravního prostředku bez ohledu na terén, ve kterém je motorové vozidlo provozováno, a bez ohledu na to, zda stojí, nebo je v pohybu. Směrnice 2009/103/ES se nepoužije, pokud je v době nehody obvyklou funkcí takového vozidla „použití jiné než jako dopravní prostředek“. Tak by tomu mohlo být v případě, že vozidlo není používáno ve smyslu čl. 3 prvního pododstavce uvedené směrnice, neboť jeho obvyklou funkcí je například „použití jako průmyslový nebo zemědělský zdroj energie“. V zájmu právní jistoty je vhodné zohlednit tuto judikaturu ve směrnici 2009/103/ES začleněním definice pojmu „provoz vozidla“. |
(6) |
Některá motorová vozidla jsou menší, a proto je méně pravděpodobné, že způsobí závažnou škodu na zdraví nebo věcnou škodu než v případě jiných vozidel. Jejich zahrnutí do oblasti působnosti směrnice 2009/103/ES by bylo nepřiměřené a zřejmě dočasné. Jejich zahrnutí by také ohrozilo zavádění novějších vozidel, jako jsou elektrická jízdní kola, která nejsou poháněna výhradně mechanickým pohonem, a odrazovalo by od inovací. Navíc neexistuje dostatek důkazů, že by tato menší vozidla mohla způsobovat nehody, jejichž důsledkem by byl stejný rozsah poškozených, jako je tomu u jiných vozidel, jako jsou například osobní automobily či nákladní vozidla. V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality by se proto požadavky na úrovni Unie měly vztahovat pouze na ta vozidla, jež jsou takto vymezena ve směrnici 2009/103/ES. |
(7) |
Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel by se v zásadě mělo vztahovat na nehody ve všech oblastech členských států. Některé členské státy však mají ustanovení, kterými se řídí vozidla používaná výlučně ve zvláštních oblastech s omezeným přístupem. Tyto členské státy by měly mít možnost stanovit omezené odchylky od článku 3 směrnice 2009/103/ES, pokud jde o vyhrazené oblasti, do nichž by neměly vstupovat nepovolané osoby, jako jsou oblasti specifické pro danou lokalitu a oblasti se zařízením v přístavech a na letištích. Členský stát, který se rozhodne takové odchylky stanovit, by měl rovněž přijmout vhodná opatření k zajištění toho, aby byla vyplacena náhrada škody za jakoukoli věcnou škodu nebo škodu na zdraví způsobenou takovým vozidlem. |
(8) |
Členský stát by rovněž měl mít možnost nepožadovat povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel pro vozidla, která nebyla schválena k provozu na veřejných komunikacích v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy. Tyto členské státy by měly nicméně přijmout vhodná opatření s cílem zabezpečit, že bude vyplacena náhrada za jakoukoli věcnou škodu nebo škodu na zdraví způsobenou takovými vozidly, s výjimkou případů, kdy se členský stát rovněž rozhodne odchýlit od článku 10 směrnice 2009/103/ES, pokud jde o náhradu škody způsobenou těmito vozidly v oblastech, které nejsou přístupné veřejnosti v důsledku zákonného nebo fyzického omezení přístupu do těchto oblastí vymezených jeho vnitrostátními právními předpisy. Taková odchylka od článku 10 by se měla vztahovat na vozidla, u nichž se členský stát rozhodl uplatnit výjimku z povinnosti pojištění, protože tato vozidla nejsou povolena k provozu na veřejných komunikacích v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy, a to i v případě, že by se na povinnost pojištění pro tato vozidla mohla rovněž vztahovat jiná výjimka stanovená v článku 5 směrnice 2009/103/ES. |
(9) |
V některých členských státech existují ustanovení o použití vozidel jako prostředku úmyslného způsobení škody na zdraví nebo věcné škody. V případě nejzávažnějších trestných činů by měly mít členské státy možnost pokračovat ve své právní praxi spočívající ve vyloučení takové škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel nebo ve vymáhání částky pojistného plnění, která je poškozeným vyplacena, od osob, které odpovídají za takovou škodu na zdraví či věcnou škodu. S cílem nesnížit ochranu poskytovanou směrnicí 2009/103/ES by však taková právní praxe měla být povolena pouze tehdy, pokud členský stát zajistí, aby v takových případech byli poškození odškodněni za takovou škodu způsobem, který se co nejvíce blíží způsobu, jakým by byli odškodněni podle směrnice 2009/103/ES. Pokud členský stát nestanovil alternativní mechanismus odškodnění nebo záruku zajišťující odškodnění poškozených za takovou škodu způsobem, který se co nejvíce blíží způsobu, jakým by jim byla poskytnuta náhrada škody podle směrnice 2009/103/ES, měla by být taková škoda kryta v souladu s uvedenou směrnicí. |
(10) |
Členské státy by neměly uplatňovat směrnici 2009/103/ES na provoz vozidel při motoristických akcích a činnostech, včetně závodů a soutěží, ani na tréninky, zkoušky a předvádění, ať už se týkají rychlosti, spolehlivosti nebo dovednosti, jež byly povoleny v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy. Tyto činnosti, na něž se vztahuje výjimka, by měly probíhat ve vyhrazené a vymezené oblasti tak, aby bylo zajištěno, že běžná doprava, veřejnost a jakékoli osoby, které se na této činnosti nepodílejí, nebudou moci skutečně ani potenciálně využívat trasu, po které se jezdí. Tyto činnosti obvykle zahrnují činnosti na určených motoristických tratích nebo trasách a v oblastech v bezprostřední blízkosti, jako jsou bezpečnostní zóny, prostory boxů a garáží, kde je riziko nehody ve srovnání s běžnými silnicemi mnohem vyšší a kam by nepovolané osoby neměly vstupovat. |
(11) |
Tato výjimka pro motoristické akce a činnosti by se měla uplatnit pouze v případě, že členský stát zajistí, aby organizátor akce nebo činnosti nebo jakákoli jiná strana uzavřeli alternativní pojištění nebo záruku pokrývající škodu způsobenou jakékoli třetí straně, včetně diváků a osob nacházejících se v okolí, avšak nikoli nutně škodu způsobenou zúčastněným řidičům a jejich vozidlům. Pokud pořadatelé nebo jiné strany neuzavřeli jako podmínku této výjimky alternativní pojištění nebo záruku, měla by být tato škoda kryta v souladu se směrnicí 2009/103/ES, s možnou výjimkou škody způsobené zúčastněným řidičům a jejich vozidlům. |
(12) |
S cílem nesnížit ochranu poskytovanou směrnicí 2009/103/ES by měly členské státy zajistit, aby při motoristických akcích a činnostech povolených v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy a způsobilých pro tuto výjimku byli poškození odškodněni za takovou škodu způsobem, který se co nejvíce blíží způsobu, jakým by byli odškodněni podle směrnice 2009/103/ES. |
(13) |
Při výrobě a přepravě vozidel nemají vozidla dopravní funkce a nejsou považována za vozidla v provozu ve smyslu čl. 3 prvního pododstavce směrnice 2009/103/ES. Pokud se však členský stát rozhodne u těchto vozidel neuplatňovat požadavek uzavřít pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel podle čl. 28 odst. 1 směrnice 2009/103/ES, mělo by existovat podnikatelské pojištění odpovědnosti k pokrytí škod, které by tato vozidla mohla způsobit. |
(14) |
V současné době vnitrostátní právní předpisy mnoha členských států spojují povinnost pojištění s provozem vozidla ve smyslu čl. 3 prvního pododstavce směrnice 2009/103/ES. V těchto členských státech je provoz vozidla povolen pouze tehdy, je-li vozidlo registrováno. Právní předpisy těchto členských států stanoví, že vozidlo musí být během aktivní registrace a provozu vozidla kryto pojištěním občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorového vozidla ve smyslu čl. 3 prvního pododstavce směrnice 2009/103/ES. Členské státy tudíž nevyžadují pojistné krytí z provozu vozidel v případě, že jejich registrace byla trvale nebo dočasně zrušena, protože se například nacházejí v muzeu, jsou restaurována nebo nejsou z nějakého důvodu delší dobu používána, například proto, že se tak děje pouze v určitou roční dobu. Tyto členské státy musí přijmout vhodná opatření k zajištění toho, aby náhrada škody v souladu s odškodněním dostupným podle směrnice 2009/103/ES byla vyplacena za jakoukoli věcnou škodu nebo škodu na zdraví způsobenou na jejich území a na území jiných členských států vozidly definovanými v uvedené směrnici, která jsou používána ve smyslu čl. 3 prvního pododstavce uvedené směrnice. |
(15) |
V současné době se některé členské státy, ve kterých povinnost uzavřít pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorového vozidla nesouvisí s registrací vozidla, rozhodly nepožadovat povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel pro vozidla, která byla formálně vyřazena z provozu v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy. K příkladům takového formálního vyřazení z provozu patří zaslání oznámení příslušnému orgánu nebo jiným určeným stranám vykonávajícím funkci příslušného orgánu nebo přijetí jiných ověřitelných fyzických opatření. Tyto členské státy musí přijmout vhodná opatření k zajištění toho, aby náhrada škody v souladu s odškodněním dostupným podle směrnice 2009/103/ES byla vyplacena za jakoukoli věcnou škodu nebo škodu na zdraví způsobenou takovými vozidly na jejich území a na území jiných členských států. |
(16) |
Členské státy v současnosti upouštějí od provádění kontrol pojištění vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území jiného členského státu, jakož i vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území třetí země a vstupují na jejich území z území jiného členského státu. Vývoj nových technologií, například technologie umožňující automatické rozpoznávání registračních značek, umožňuje kontroly pojištění vozidel, aniž by bylo třeba je zastavovat, a tedy bez zasahování do volného pohybu osob. Je proto vhodné hraniční kontroly pojištění vozidel umožnit, a to pouze v případě, že nejsou diskriminační, jsou nezbytné a přiměřené a tvoří součást obecného systému kontrol na území daného státu, jež jsou prováděny také u vozidel, která mají obvykle stanoviště na území státu provádějícího tyto kontroly, a nevyžadují zastavení vozidla. |
(17) |
Je zapotřebí, aby členské státy, které se rozhodnou zřídit systém zpracovávající osobní údaje, jež mohou být následně sdíleny s jinými členskými státy, jako například údaje získané technologií pro rozpoznávání registračních značek, přijaly právní předpisy, které umožní zpracovávat osobní údaje pro účely boje proti řízení motorových vozidel bez uzavřeného pojištění, a aby zároveň zavedly vhodná opatření k zabezpečení práv, svobod a oprávněných zájmů subjektů údajů. Ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 (7) se vztahují i na zpracovávání osobních údajů za účelem boje proti řízení motorových vozidel bez uzavřeného pojištění. Právní předpisy členských států by měly zejména stanovit přesný účel, odkazovat na příslušný právní základ, být v souladu s příslušnými bezpečnostními požadavky a respektovat zásady nezbytnosti, proporcionality a omezení účelu a měly by stanovit přiměřenou dobu uchovávání údajů. U všech systémů zpracovávání osobních údajů, které jsou v rámci právních předpisů členských států vytvořeny a používány, by měly být navíc uplatňovány zásady záměrné a standardní ochrany osobních údajů. |
(18) |
V souladu s těmito zásadami by členské státy neměly uchovávat osobní údaje zpracovávané výhradně pro účely provedení kontroly pojištění déle, než je nezbytně nutné k ověření toho, zda je splněna povinnost pojištění odpovědnosti. Pokud se zjistí, že tato povinnost byla splněna, všechny údaje související s ověřováním by měly být smazány. Není-li systém ověřování schopen určit, zda je vozidlo pojištěno, měly by být tyto údaje uchovávány pouze po omezenou dobu, která by neměla překročit počet dnů nezbytný k určení, zda pojistné krytí existuje. V případě vozidel, u nichž bylo zjištěno, že nebyla splněna povinnost pojištění odpovědnosti, je přiměřené požadovat, aby byly takové údaje uchovávány do doby, než bude ukončeno případné správní nebo soudní řízení a než bude tato povinnost splněna. |
(19) |
Směrnice 2009/103/ES v současnosti stanoví různá referenční data pro pravidelný přepočet minimálních částek krytí v jednotlivých členských státech, což vede k odlišným minimálním částkám krytí v závislosti na členském státě. Aby byla zajištěna rovná minimální ochrana poškozených osob v celé Unii, měly by tyto minimální částky být harmonizovány a je žádoucí zavést ustanovení o jednotném přezkumu vycházejícím z referenčních hodnot harmonizovaného indexu spotřebitelských cen vydávaného Eurostatem, jakož i z procesních pravidel, jimiž se takový přezkum bude řídit a jež stanoví jednotný časový rámec. |
(20) |
Účelná a účinná ochrana poškozených v důsledku dopravních nehod vyžaduje, aby poškození měli právo požadovat náhradu škody v členském státě svého bydliště a obdržet odpověď v přiměřené lhůtě. Rovněž vyžaduje, aby v případě oprávněných nároků byla poškozeným vždy poskytnuta náležitá peněžitá náhrada za škodu na zdraví nebo věcnou škodu, a to bez ohledu na to, zda pojišťovna osoby, která za škodu odpovídá, je solventní, či nikoli. Členské státy by proto měly zřídit nebo pověřit orgán, který bude poskytovat prvotní náhradu škody poškozeným, kteří mají bydliště na jejich území, a který má právo požadovat tuto náhradu škody od orgánu zřízeného nebo pověřeného za tímtéž účelem v domovském členském státě insolventní pojišťovny, která uzavřela pojistnou smlouvu kryjící odpovědnost za škodu způsobenou provozem vozidla osoby, která za tuto škodu odpovídá. Má-li členský stát zavedený systém náhrady škody, měl by mít možnost jej nadále uplatňovat. |
(21) |
Pojišťovna se může stát insolventní různými způsoby, například v důsledku vyhlášení úpadku, neplnění povinností poté, co se vzdala svého povolení ve svém domovském členském státě, nebo tím, že se na ni vztahuje opatření o zrušení povolení nebo rozhodnutí o zákazu její činnosti. Je-li vydán příkaz nebo přijato rozhodnutí o zahájení konkursního nebo likvidačního řízení, měly by být tento příkaz nebo rozhodnutí zveřejněny. Orgán zřízený nebo oprávněný k odškodnění poškozených v případě insolvence pojišťovny v domovském členském státě pojišťovny by měl o uvedeném příkazu nebo rozhodnutí informovat takové orgány ve všech ostatních členských státech. |
(22) |
Členské státy by měly zajistit, aby orgán zřízený nebo oprávněný k odškodnění poškozených v případě insolvence pojišťovny v členském státě, na jehož území má poškozený bydliště, byl ve všech fázích řízení příslušný požadovat informace, informovat ostatní příslušné subjekty, orgány a zúčastněné strany v Unii a být jimi informován a spolupracovat s nimi. Tyto informace by měly být dostatečné k tomu, aby příjemce získal alespoň obecné povědomí o situaci. Tyto informace jsou důležité pro zajištění toho, aby orgán, který odškodňuje poškozeného, mohl před poskytnutím náhrady škody sám nebo společně se všemi příslušnými stranami podle vnitrostátních právních předpisů zjistit, zda žadatele v souvislosti s jeho nárokem pojišťovna již odškodnila. Nárok předložený tomuto orgánu může být dokonce převeden na pojišťovnu k dalšímu přezkoumání nebo k rozhodnutí, pokud to vnitrostátní procesní právo vyžaduje. Členské státy by měly zajistit, aby orgán požadoval a obdržel podrobnější informace o konkrétních nárocích. |
(23) |
Systémem úhrad by neměly být dotčeny platné právní předpisy týkající se výše pojistného krytí poškozených. Stejné zásady by měly platit pro pojistné události bez ohledu na to, zda je pojišťovna solventní či insolventní. Orgán domovského členského státu pojišťovny, která pojistila odpovědnou stranu, by měl provést platbu orgánu členského státu, na jehož území má poškozený bydliště, v přiměřené lhůtě poté, co orgán domovského členského státu pojišťovny obdrží žádost o náhradu škody v souvislosti s platbou, kterou ve prospěch poškozeného provedl orgán členského státu bydliště poškozeného. |
(24) |
V závislosti na různých fázích vyřizování pojistných událostí, platbách poškozeným a procesu úhrad v různých orgánech mohou existovat nesplacené závazky mezi orgány zřízenými nebo oprávněnými k odškodnění poškozených v případě insolvence pojišťovny. V průběhu procesu úhrad by mělo právo převzetí nároku přejít z orgánu, který vyplatil náhradu škody, nejprve na orgán jiného členského státu Na posledně jmenovaný orgán pro odškodnění by měla být proto převedena práva poškozeného vůči osobě, která nehodu způsobila, nebo její pojišťovně, v rozsahu, v jakém poskytl náhradu za utrpěnou věcnou škodu nebo škodu na zdraví a dosud neobdržel náhradu škody. Práva poškozeného vůči pojistníkovi nebo jiné pojištěné osobě, která nehodu způsobila, by však neměla být převedena na tento orgán, pokud by odpovědnost pojistníka nebo pojištěné osoby byla kryta insolventní pojišťovnou v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy. Každý členský stát by měl být povinen uznat tento přechod práv, jak je upraven jakýmkoli jiným členským státem. |
(25) |
V zájmu zajištění účinné a účelné ochrany poškozených v případě insolvence pojišťovny je nezbytné, aby členské státy přijaly vhodná opatření k zajištění toho, aby finanční prostředky potřebné k poskytnutí náhrady škody poškozeným byly v době splatnosti náhrady škody k dispozici. V souladu se zásadou subsidiarity by o uvedených opatřeních měly rozhodovat domovské členské státy na vnitrostátní úrovni. Tato opatření by však měla být v souladu s právem Unie, konkrétně pak se zásadami, jako jsou lex specialis a lex posterior. S cílem zabránit neodůvodněnému a nepřiměřenému zatížení pojistitelů, pokud členský stát požaduje od pojišťoven finanční příspěvky, by tyto příspěvky měly být vybírány pouze od pojišťoven, kterým tento členský stát udělil povolení. Tím by nemělo být dotčeno financování jiných funkcí, které by mohly být svěřeny orgánu zřízenému nebo oprávněnému k odškodnění poškozených v případě insolvence pojišťovny. |
(26) |
S cílem zajistit účinné provádění požadavků stanovených v této směrnici a týkajících se poskytnutí náhrady škody poškozeným v případě insolvence pojišťovny by orgány pověřené tímto úkolem měly usilovat o to, aby uzavřely dohodu o svých funkcích a povinnostech a o postupech úhrady. Není-li takové dohody dosaženo během 24 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), pokud jde o upřesnění procesních úkolů a povinností těchto orgánů v souvislosti s úhradou. |
(27) |
V případě insolvence pojišťovny by poškození měli mít právo požadovat náhradu škody od orgánu členského státu, v němž mají bydliště, a to i v případě škody na zdraví v důsledku nehod, k nimž došlo v jiném členském státě, než je jejich členský stát bydliště. Členské státy by měly mít možnost svěřit funkci poskytnutí náhrady škody poškozeným novému orgánu nebo orgánu, který již existuje, včetně orgánu pro odškodnění zřízenému nebo schválenému podle článku 24 směrnice 2009/103/ES. Pro případ insolvence pojišťovny by členské státy měly mít rovněž možnost svěřit úkoly poskytovat náhradu škody poškozeným v důsledku nehod v členském státě, v němž mají bydliště, a poškozeným v důsledku nehod v jiných členských státech, než je členský stát jejich bydliště, jedinému orgánu. V případě poškozených v jiných členských státech, než je jejich členský stát bydliště, je rovněž důležité zajistit výměnu informací a spolupráci s orgány pro odškodnění zřízenými nebo schválenými podle článku 24 směrnice 2009/103/ES ve všech členských státech a se škodními zástupci. |
(28) |
Členské státy mohou zřídit nebo schválit více než jeden orgán pro odškodnění podle směrnice 2009/103/ES, což by mohlo poškozeným znesnadnit určení orgánu, kterému mají předložit své nároky. Členské státy, které zřídí nebo schválí více než jeden orgán pro odškodnění, by proto měly zajistit, aby poškození měli přístup k základním informacím o možných způsobech podání žádosti o náhradu škody, a to tak, aby mohli snadno pochopit, na který orgán by se měli obrátit. |
(29) |
V případě odeslaného vozidla by osoba odpovědná za krytí škody vůči třetím osobám měla mít možnost volby, zda uzavře pojistnou smlouvu v členském státě, v němž je vozidlo registrováno, nebo v cílovém členském státě, i když vozidlo nebylo formálně v tomto cílovém členském státě zaregistrováno. Informační středisko členského státu, v němž je vozidlo registrováno, a cílového členského státu, v případě že se liší, jakož i informační středisko kteréhokoli jiného příslušného členského státu, například členského státu, na jehož území došlo k nehodě nebo v němž má poškozený bydliště, by měla navzájem spolupracovat, aby zajistila, že jsou k dispozici potřebné informace o odeslaném vozidle, které mají v souladu s článkem 23 směrnice 2009/103/ES. |
(30) |
V případě nehod s přípojnými vozidly, v souvislosti s nimiž bylo uzavřeno pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla oddělené od pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou tažným vozidlem, by měl mít poškozený možnost uplatnit nárok vůči pojistiteli přípojného vozidla, pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy. Poškozený by měl mít na požádání možnost získat od pojistitele přípojného vozidla informace o totožnosti pojistitele tažného vozidla nebo v případě, že pojistitel přípojného vozidla není navzdory vynaloženému přiměřenému úsilí schopen identifikovat pojistitele tažného vozidla, informace o mechanismu náhrady škody stanoveném v článku 10 směrnice 2009/103/ES. |
(31) |
Škodný průběh předchozích pojištění pojistníků, kteří chtějí uzavřít s pojišťovnou novou pojistnou smlouvu, by měl být snadno ověřitelný, a to s cílem usnadnit uznání škodného průběhu předchozích pojištění při uzavření nové pojistky. Za účelem zjednodušení ověření pravosti potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění je důležité, aby jejich obsah a formát byly ve všech členských státech stejné. Pojišťovny, které pro účely určení výše pojistného při pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorového vozidla přihlížejí k potvrzením o škodném průběhu předchozích pojištění, by kromě toho neměly diskriminovat na základě státní příslušnosti nebo pouze na základě členského státu předchozího bydliště pojistníka. Pojišťovny by dále měly považovat potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění z jiného členského státu za rovnocenné domácímu potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění a uplatňovat vůči klientovi z jiného členského státu veškeré slevy, které by měl k dispozici jinak identický domácí klient, včetně slev, které vyžadují vnitrostátní právní předpisy členského státu, jako jsou slevy v rámci systémů „bonus-malus“. Členským státům by měla být ponechána volnost přijímat vnitrostátní právní předpisy týkající se systémů „bonus-malus“, protože tyto systémy jsou ze své povahy vnitrostátní a bez jakéhokoli přeshraničního prvku, a proto by rozhodování o nich mělo v souladu se zásadou subsidiarity zůstat na členských státech. Aby bylo členským státům umožněno ověřovat, zda a jak pojišťovny nakládají s potvrzeními o škodném průběhu předchozích pojištění, měly by pojišťovny zveřejňovat obecný přehled svých politik, pokud jde o používání škodného průběhu předchozích pojištění při výpočtu pojistného. Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/943 (8), nemusí pojišťovny zveřejňovat citlivé obchodní informace, jako jsou podrobnosti o pravidlech týkajících se sazeb. |
(32) |
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro provádění směrnice 2009/103/ES by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o formu a obsah potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9). |
(33) |
Členské státy by měly mít možnost volby certifikovat nástroje, které spotřebitelům umožní porovnávat ceny, sazby a pojistné krytí mezi poskytovateli pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, kteří splňují podmínky stanovené ve směrnici 2009/103/ES. Pokud by tyto nástroje byly řádně certifikovány, mohly by být označeny jako „nezávislé nástroje pro porovnávání cen pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel“. Členské státy by rovněž měly mít možnost zavést veřejné nástroje pro porovnávání cen provozované veřejným orgánem. |
(34) |
S cílem zajistit bezproblémové vyřizování nároků, je-li podle vnitrostátních právních předpisů vyžadována zpráva o nehodě, která zajišťuje právo poškozeného na obdržení kopie zprávy o nehodě od příslušných orgánů, je důležité, aby k ní měl poškozený včas přístup. |
(35) |
Za účelem zajištění, že minimální částky krytí pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel se postupem času nebudou zmenšovat, by měla být Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o úpravu minimálních částek, s cílem zohlednit vyvíjející se hospodářskou realitu. |
(36) |
Při přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s pravomocemi uvedenými v této směrnici je obzvláště důležité, aby Komise vedla v rámci přípravné činnosti odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů (10). Pro zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci obdrží Evropský parlament a Rada veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států a jejich odborníci mají automaticky přístup na setkání skupin odborníků Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci. |
(37) |
V rámci hodnocení fungování směrnice 2009/103/ES by Komise měla sledovat, jak je uvedená směrnice uplatňována, s přihlédnutím k počtu poškozených, částce dosud nevyřízených nároků v důsledku prodlení v platbách vyplývajícího z případů insolvence přeshraničních pojistitelů, úrovně minimálních částek krytí v členských státech, výše škodních nároků vzniklých v důsledku řízení motorových vozidel bez uzavřeného pojištění v přeshraničním provozu a počtu stížností týkajících se potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění. |
(38) |
Kromě toho by měla Komise vypracovat zprávu hodnotící fungování, spolupráci a financování orgánů pro odškodnění zřízených nebo oprávněných k odškodnění poškozených v případě insolvence pojišťovny. V případě potřeby by měla zprávu doplnit legislativním návrhem. |
(39) |
S cílem zajistit, aby směrnice 2009/103/ES i nadále sloužila svému účelu, kterým je ochrana potenciálních poškozených v důsledku nehod zahrnujících motorová vozidla, by měla Komise uvedenou směrnici rovněž sledovat a přezkoumat s ohledem na technologický vývoj, včetně zvýšeného používání autonomních a poloautonomních vozidel. Měla by rovněž analyzovat, jak pojišťovny používají systémy, v nichž je pojistné ovlivněno potvrzeními o škodném průběhu předchozích pojištění pojistníků. Kromě toho by měla Komise posoudit účinnost systémů výměny informací používaných pro účely přeshraničních kontrol pojištění. |
(40) |
Jelikož cílů této směrnice, zejména zajištění stejné minimální ochrany stran poškozených v důsledku dopravních nehod v celé Unii, zajištění jejich ochrany v případě insolvence pojišťoven a zajištění rovného zacházení s potvrzeními o škodném průběhu předchozích pojištění pojistiteli při jednání s potenciálními pojistníky, kteří se pohybují přes vnitřní hranice Unie, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu jejich účinku, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů. |
(41) |
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech (11) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné. |
(42) |
Směrnice 2009/103/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna, |
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2009/103/ES se mění takto:
1) |
Článek 1 se mění takto:
|
2) |
Článek 3 se mění takto:
|
3) |
Článek 4 se nahrazuje tímto: „Článek 4 Kontroly pojištění 1. Členské státy upustí od vykonávání kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území jiného členského státu, jakož i vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území třetí země a vstupují na jejich území z území jiného členského státu. Mohou však takové kontroly pojištění provádět, jsou-li tyto kontroly nediskriminační, nezbytné a přiměřené pro dosažení sledovaného cíle a:
2. Na základě právních předpisů členského státu, kterým kontrolor podléhá, mohou být v nezbytných případech zpracovávány osobní údaje za účelem boje proti řízení motorových vozidel bez uzavřeného pojištění odpovědnosti za škodu v jiných členských státech než ve členském státě, na jehož území mají obvyklé stanoviště. Tento právní předpis musí být v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 (*2) a musí rovněž stanovit vhodná opatření k zajištění práv subjektů údajů, jejich svobod a oprávněných zájmů. Tato opatření členského státu zejména stanoví přesný účel, pro který mají být údaje zpracovávány, odkazují na příslušný právní základ, jsou v souladu s příslušnými bezpečnostními požadavky a respektují zásady nezbytnosti, proporcionality a omezení účelu a stanoví přiměřenou dobu uchovávání údajů. Osobní údaje zpracovávané podle tohoto článku výlučně pro účely provedení kontroly pojištění se uchovávají pouze po dobu, která je pro tento účel nezbytná, a jakmile je toho dosaženo, jsou zcela vymazány. Pokud je při kontrole pojištění zjištěno, že vozidlo je kryto povinným pojištěním podle článku 3, osoba provádějící kontrolu okamžitě tyto údaje vymaže. Pokud při kontrole pojištění nelze stanovit, zda je vozidlo kryto povinným pojištěním podle článku 3, jsou údaje uchovávány pouze po omezenou dobu, která nepřesáhne počet dní nezbytných k určení, zda pojistné krytí existuje. (*2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 1).“" |
4) |
V článku 5 se doplňují nové odstavce, které znějí: „3. Členský stát se může odchýlit od článku 3, pokud jde o vozidla, jež jsou dočasně nebo trvale stažena z provozu a jejichž provoz je zakázán, za předpokladu, že byl zaveden formální správní postup nebo jiné ověřitelné opatření v souladu s vnitrostátním právem. V tom případě členské státy zajistí, aby s vozidly uvedenými v prvním pododstavci bylo zacházeno stejným způsobem jako s vozidly, pro která nebyla splněna povinnost pojištění odpovědnosti podle článku 3. Garanční fond členského státu, v němž došlo k nehodě, tak může uplatnit svůj nárok vůči garančnímu fondu v členském státě, ve kterém má vozidlo své obvyklé stanoviště. 4. Členský stát se může odchýlit od článku 3, pokud jde o vozidla provozovaná výlučně v oblastech s omezeným přístupem v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy. Členský stát, který tak učiní, zajistí, aby s vozidly uvedenými v prvním pododstavci bylo zacházeno stejným způsobem jako s vozidly, u nichž nebyla splněna povinnost pojištění odpovědnosti podle článku 3. Garanční fond členského státu, v němž došlo k nehodě, tak může uplatnit svůj nárok vůči garančnímu fondu v členském státě, ve kterém má vozidlo své obvyklé stanoviště. 5. Členský stát se může odchýlit od článku 3, pokud jde o vozidla, jejichž provoz není povolen na veřejných komunikacích v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy. V tom případě členské státy zajistí, aby s vozidly uvedenými v prvním pododstavci bylo zacházeno stejným způsobem jako s vozidly, pro které nebyla splněna povinnost pojištění odpovědnosti podle článku 3. Garanční fond členského státu, v němž došlo k nehodě, tak může uplatnit svůj nárok vůči garančnímu fondu v členském státě, ve kterém má vozidlo své obvyklé stanoviště. 6. Pokud se členský stát odchýlí podle odstavce 5 tohoto článku od článku 3, jde-li o vozidla, jejichž provoz není povolen na veřejných komunikacích, může se rovněž odchýlit od článku 10, pokud jde o náhradu škody způsobené těmito vozidly v oblastech, které nejsou přístupné veřejnosti v důsledku zákonného nebo fyzického omezení přístupu do těchto oblastí vymezených jeho vnitrostátními právními předpisy. 7. Pokud jde o odstavce 3 až 6, členské státy oznámí Komisi použití odchylky a zvláštní ujednání týkající se jejího provádění. Komise seznam těchto odchylek zveřejní.“ |
5) |
Článek 9 se nahrazuje tímto: „Článek 9 Minimální částky 1. Aniž jsou dotčeny případné vyšší záruky, které mohou členské státy případně stanovit, vyžaduje každý členský stát, aby minimální částky, pro něž platí povinné pojištění uvedené v článku 3, činily:
2. Každých pět let od 22. prosince 2021 Komise přezkoumá částky uvedené v odstavci 1 v souladu s harmonizovaným indexem spotřebitelských cen (dále jen „HISC“) stanoveným podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/792 (*3). Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 28b, pokud jde o úpravu těchto částek podle HISC, a to do šesti měsíců po skončení každého pětiletého období. V členských státech, které nepřijaly euro, se tyto částky přepočtou na jejich národní měnu za použití směnného kurzu platného ke dni výpočtu nových minimálních částek, který bude zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie. (*3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/792 ze dne 11. května 2016 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen a indexu cen bytových nemovitostí a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2494/95 (Úř. věst. L 135, 24.5.2016, s. 11).“" |
6) |
Název kapitoly 4 se nahrazuje tímto: „KAPITOLA 4 NÁHRADA ŠKODY ZPŮSOBENÉ NEZJIŠTĚNÝM VOZIDLEM NEBO VOZIDLEM, U NĚHOŽ NEBYLA SPLNĚNA POVINNOST pojištění odpovědnosti STANOVENÁ V ČLÁNKU 3, A NÁHRADA V PŘÍPADĚ INSOLVENCE“ |
7) |
Článek 10 se mění takto:
|
8) |
Vkládá se nový článek, který zní: „Článek 10a Ochrana poškozených v souvislosti se škodou způsobenou nehodami, k nimž došlo v členském státě, v němž mají bydliště, v případě insolvence pojišťovny 1. Každý členský stát zřídí nebo schválí orgán, jehož úkolem je poskytovat náhradu škody poškozeným, kteří mají bydliště na jeho území, minimálně do výše povinného pojištění, za věcné škody nebo škody na zdraví způsobené vozidlem pojištěným pojišťovnou, pokud:
2. Každý členský stát přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby měl orgán uvedený v odstavci 1 k dispozici dostatečné finanční prostředky na poskytnutí náhrady poškozeným v souladu s pravidly stanovenými v odstavci 10, jsou-li platby náhrady splatné v situacích uvedených v odst. 1 písm. a) a b). Součástí těchto opatření mohou být požadavky na finanční příspěvky za předpokladu, že jsou uloženy pouze pojišťovnám, které byly schváleny členským státem, který tyto požadavky uložil. 3. Aniž je dotčena jakákoli povinnost podle článku 280 směrnice 2009/138/ES, každý členský stát zajistí, aby v případě, že příslušný soud nebo jakýkoli jiný příslušný orgán vydají příkaz nebo přijmou rozhodnutí zahájit řízení podle odst. 1 písm. a) nebo b) ve vztahu k pojišťovně, jejímž domovským členským státem je tento členský stát, se tento příkaz nebo rozhodnutí zveřejnily. Orgán uvedený v odstavci 1 usazený v domovském členském státě pojišťovny zajistí, aby všechny orgány uvedené v odstavci 1 ve všech členských státech byly o tomto příkazu nebo rozhodnutí neprodleně informovány. 4. Poškozený může podat žádost o náhradu škody přímo orgánu uvedenému v odstavci 1. 5. Po obdržení žádosti orgán uvedený v odstavci 1 informuje obdobný orgán v domovském členském státě pojišťovny a pojišťovnu, vůči které je vedeno konkurzní řízení nebo která se nachází v likvidačním řízení, nebo jejího správce či likvidátora ve smyslu čl. 268 odst. 1 písm. e) a f) směrnice 2009/138/ES o tom, že obdržel od poškozeného žádost o náhradu škody. 6. Pojišťovna, vůči které je vedeno konkurzní řízení, nebo která se nachází v likvidačním řízení, nebo její správce či likvidátor informují orgán uvedený v odstavci 1, pokud poskytují náhradu škody nebo popírají odpovědnost ve vztahu k žádosti o náhradu škody, kterou rovněž obdržel orgán uvedený v odstavci 1. 7. Členské státy zajistí, aby orgán uvedený v odstavci 1 poskytl poškozenému mimo jiné na základě informací, které mu na jeho žádost poškozený poskytl, odůvodněnou nabídku náhrady škody nebo odůvodněnou odpověď podle druhého pododstavce tohoto odstavce v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy do tří měsíců ode dne, kdy poškozený podal dotčenému orgánu svou žádost o náhradu škody. Pro účely prvního pododstavce dotčený orgán:
8. Je-li náhrada škody splatná v souladu s odst. 7 druhým pododstavcem písm. a), orgán uvedený v odstavci 1 poskytne poškozenému náhradu bez zbytečného prodlení a v každém případě do tří měsíců ode dne, kdy poškozený přijal odůvodněnou nabídku náhrady škody uvedenou v odst. 7 druhém pododstavci písm. a). Pokud byla škoda vyčíslena pouze částečně, použijí se požadavky týkající se poskytnutí náhrady škody stanovené v prvním pododstavci na tuto částečně vyčíslenou škodu, a to od okamžiku přijetí odpovídající odůvodněné nabídky náhrady škody. 9. Členské státy zajistí, aby orgán uvedený v odstavci 1 disponoval veškerými pravomocemi a kompetencemi nezbytnými k tomu, aby mohl včas spolupracovat s jinými takovými orgány v jiných členských státech, s orgány zřízenými nebo schválenými podle článku 25a ve všech členských státech a s dalšími zúčastněnými stranami, včetně pojišťovny, vůči které je vedeno konkurzní řízení, nebo která se nachází v likvidačním řízení, jejího správce či likvidátora a příslušných vnitrostátních orgánů členských států, a to ve všech fázích postupů uvedených v tomto článku. Tato spolupráce zahrnuje podávání žádostí o informace, jejich přijímání a poskytování, případně včetně informací o konkrétních žádostech o náhradu škody. 10. Jestliže je domovský členský stát pojišťovny uvedené v odstavci 1 odlišný od členského státu, v němž má poškozený bydliště, je orgán uvedený v odstavci 1 v členském státě, ve kterém má poškozený bydliště, který poskytl poškozenému náhradu v souladu s odstavcem 8, oprávněn požadovat plnou úhradu částky poskytnuté jakožto náhrada škody od orgánu uvedeného v odstavci 1 v domovském členském státě pojišťovny. Orgán uvedený v odstavci 1 v domovském členském státě pojišťovny provede platbu orgánu uvedenému v odstavci 1 v členském státě, v němž má poškozený bydliště, který poskytl poškozenému náhradu v souladu s odstavcem 8, a to v přiměřené lhůtě nepřesahující šest měsíců, pokud se tyto orgány písemně nedohodnou jinak, poté, co obdržel žádost o náhradu škody. Na orgán, který poskytl náhradu podle prvního pododstavce, přecházejí práva poškozeného vůči osobě, která nehodu způsobila, nebo její pojišťovně s výjimkou práv poškozeného vůči pojistníkovi nebo jiné pojištěné osobě, která nehodu způsobila v rozsahu, v němž by odpovědnost pojistníka nebo pojištěné osoby byla kryta insolventní pojišťovnou v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy. Každý členský stát je povinen uznat tento přechod práv, jak je upraven jakýmkoli jiným členským státem. 11. Odstavci 1 až 10 není dotčeno právo členských států:
12. Členské státy orgánu uvedenému v odstavci 1 nepovolí, aby podmínil poskytnutí náhrady škody jinými požadavky, než které jsou stanoveny v této směrnici. Členské státy zejména orgánu uvedenému v odstavci 1 nepovolí, aby podmínil poskytnutí náhrady škody tím, že poškozený musí prokázat, že právnická nebo fyzická osoba, které jsou za škodu odpovědné, nejsou schopny nebo odmítají zaplatit. 13. Orgány uvedené v odstavci 1 nebo subjekty uvedené v druhém pododstavci tohoto odstavce usilují o uzavření dohody do 23. prosince 2023 za účelem provedení tohoto článku, pokud jde o jejich funkce a povinnosti a postupy úhrad podle tohoto článku. Za tímto účelem do 23. června 2023 každý členský stát:
Dohoda uvedená v prvním pododstavci je okamžitě oznámena Komisi. Není-li dohoda uvedená v prvním pododstavci uzavřena do 23. prosince 2023, je Komise zmocněna přijímat v souladu s postupem uvedeným v článku 28b akty v přenesené pravomoci za účelem stanovení procesních úkolů a procesních povinností orgánů uvedených v odstavci 1 v souvislosti s úhradou.“ |
9) |
V článku 11 se první pododstavec nahrazuje tímto: „V případě sporu mezi orgánem uvedeným v čl. 10 odst. 1 a pojistitelem občanskoprávní odpovědnosti o tom, kdo má poškozenému nahradit škodu, přijmou členské státy vhodná opatření k určení jedné z těchto stran jako strany, jež je předběžně povinna poškozenému neprodleně poskytnout náhradu škody.“ |
10) |
Název kapitoly 5 se nahrazuje tímto: „KAPITOLA 5 ZVLÁŠTNÍ KATEGORIE POŠKOZENÝCH, DOLOŽKY O VÝLUCE Z POJIŠTĚNÍ, JEDINÉ POJISTNÉ, VOZIDLA ODESLANÁ Z JEDNOHO ČLENSKÉHO STÁTU DO JINÉHO“ |
11) |
Název článku 12 se nahrazuje tímto: „Zvláštní kategorie poškozených.“ |
12) |
Článek 13 se mění takto:
|
13) |
V článku 15 se odstavec 1 nahrazuje tímto: „1. Odchylně od čl. 13 bodu 13 písm. b) směrnice 2009/138/ES, pokud je vozidlo odesláno z jednoho členského státu do jiného, pokládá se za členský stát, ve kterém se nachází riziko, a to v závislosti na výběru osobou odpovědnou za krytí odpovědnosti za škodu vůči třetím osobám, buď členský stát registrace, nebo cílový členský stát, a to bezprostředně od převzetí vozidla kupujícím po dobu třiceti dnů, přestože vozidlo nebylo v cílovém členském státě formálně zaregistrováno. Členské státy zajistí, aby informační středisko uvedené v článku 23 členského státu, v němž je vozidlo registrováno, informační středisko cílového členského státu, pokud se liší, a informační středisko jakéhokoli jiného příslušného členského státu, jako je členský stát, v němž k nehodě došlo nebo v němž má poškozený bydliště, vzájemně spolupracovala s cílem zajistit dostupnost nezbytných informací o odeslaném vozidle, které mají k dispozici v souladu s článkem 23.“ |
14) |
Vkládá se nový článek, který zní: „Článek 15a Ochrana poškozených při nehodách zahrnujících přípojné vozidlo tažené vozidlem 1. V případě nehody způsobené soupravou vozidel sestávající z tažného vozidla a přípojného vozidla, má-li přípojné vozidlo samostatné pojištění odpovědnosti za škody vůči třetím osobám, může poškozený uplatnit svůj nárok přímo u pojišťovny, u níž je přípojné vozidlo pojištěno, pokud:
2. V případě nehody způsobené soupravou vozidel sestávající z tažného vozidla a přípojného vozidla poskytne pojistitel přípojného vozidla, ledaže by byl podle platných vnitrostátních právních předpisů povinen poskytnout plnou náhradu škody, poškozenému na jeho žádost bez zbytečného odkladu informace o:
|
15) |
Článek 16 se nahrazuje tímto: „Článek 16 Výkaz uvádějící uplatněné nároky v rámci odpovědnosti za škody vůči třetím osobám Členské státy zajistí, aby pojistník měl právo kdykoli požádat o vystavení výkazu uvádějícího uplatněné nároky v rámci odpovědnosti za škody vůči třetím osobám nebo skutečnost, že žádné takové nároky nebyly uplatněny, ve vztahu k vozidlu nebo vozidlům krytým pojistnou smlouvou, alespoň v průběhu předchozích pěti let smluvního vztahu (dále jen „potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění“). Pojišťovna nebo orgán případně určený členským státem za účelem poskytování povinného pojištění nebo vystavování uvedených potvrzení vystaví toto potvrzení pojistníkovi do patnácti dnů od podání žádosti. Učiní tak za použití formuláře potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění. Členské státy zajistí, aby při zohledňování potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění, která vystavila jiná pojišťovna nebo jiné orgány uvedené v druhém pododstavci, nezacházely pojišťovny s pojistníky diskriminačním způsobem nebo jim neúčtovaly příplatek k pojistnému kvůli jejich státní příslušnosti nebo pouze na základě toho, ve kterém členském státě měli předchozí bydliště. Členské státy zajistí, aby v případě, že pojišťovna při určování pojistného bere v úvahu potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění, zacházela s potvrzeními vydanými v jiných členských státech jako s potvrzeními vydanými pojišťovnou nebo orgány uvedenými v druhém pododstavci v témže členském státě, a to i při uplatňování případných slev. Členské státy zajistí, aby pojišťovny zveřejňovaly obecný přehled svých postupů, pokud jde o to, jak při výpočtu pojistného využívají potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění. Komise přijme do 23. července 2023 prováděcí akty, které prostřednictvím vzoru stanoví formu a obsah potvrzení o škodném průběhu předchozích pojištění uvedeného ve druhém pododstavci. Tento vzor musí obsahovat všechny následující informace:
Před přijetím těchto prováděcích aktů vede Komise konzultace se všemi zúčastněnými stranami a úzce spolupracuje s členskými státy. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 28a odst. 2.“; |
16) |
Vkládá se nový článek, který zní: „Článek 16a Nástroje pro porovnávání cen pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel 1. Členské státy se mohou rozhodnout, že udělí certifikaci pro nástroje, které spotřebitelům umožňují bezplatně porovnávat ceny, sazby a pojistné krytí mezi poskytovateli povinného pojištění uvedeného v článku 3 jako „nezávislé nástroje pro porovnávání cen pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel“, pokud jsou splněny podmínky odstavce 2. 2. Srovnávací nástroj ve smyslu odstavce 1 musí:
|
17) |
Článek 23 se mění takto:
|
b) |
odstavec 6 se nahrazuje tímto: „6. Zpracování osobních údajů vyplývajících z odstavců 1 až 5 se provádí v souladu s nařízením (EU) 2016/679.“ |
18) |
Vkládá se nový článek, který zní: „Článek 25a Ochrana poškozených v souvislosti se škodou způsobenou v důsledku nehod, k nimž došlo v jiném členském státě, než je členský stát jejich bydliště, v případě insolvence pojišťovny 1. Každý členský stát zřídí nebo schválí orgán, který bude pověřen úkolem poskytovat v případech uvedených v čl. 20 odst. 1 poškozeným s bydlištěm na jeho území náhradu věcné škody nebo škody na zdraví způsobené vozidlem pojištěným pojišťovnou, a to minimálně do výše povinného pojištění, pokud:
2. Každý členský stát přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby měl orgán uvedený v odstavci 1 k dispozici dostatečné finanční prostředky na poskytnutí náhrady poškozeným v souladu s pravidly stanovenými v odstavci 10, jsou-li platby náhrady splatné v situacích uvedených v odst. 1 písm. a) a b). Součástí těchto opatření mohou být požadavky na finanční příspěvky za předpokladu, že jsou uloženy pouze pojišťovnám, které byly schváleny členským státem, který požadavky uložil. 3. Aniž je dotčena jakákoli povinnost podle článku 280 směrnice 2009/138/ES, každý členský stát zajistí, aby v případě, že příslušný soud nebo jakýkoli jiný příslušný orgán vydají příkaz nebo přijmou rozhodnutí zahájit řízení podle odst. 1 písm. a) nebo b) ve vztahu k pojišťovně, jejímž domovským členským státem je tento členský stát, se tento příkaz nebo rozhodnutí zveřejnily. Orgán uvedený v odstavci 1 usazený v domovském členském státě pojišťovny zajistí, aby všechny orgány uvedené v odstavci 1 a všechny orgány pro odškodnění uvedené v článku 24 ve všech členských státech byly o tomto příkazu nebo rozhodnutí neprodleně informovány. 4. Poškozený může podat žádost o náhradu škody přímo orgánu uvedenému v odstavci 1. 5. Po obdržení žádosti o náhradu škody informuje orgán uvedený v odstavci 1 obdobný orgán v domovském členském státě pojišťovny, orgán pro odškodnění podle článku 24 v členském státě bydliště poškozeného a pojišťovnu, vůči které je vedeno konkurzní řízení nebo která se nachází v likvidačním řízení, nebo jejího správce či likvidátora ve smyslu čl. 268 odst. 1 písm. e) a f) směrnice 2009/138/ES o tom, že od poškozeného obdržel žádost o náhradu škody. 6. Pojišťovna, vůči které je vedeno konkurzní řízení nebo která se nachází v likvidačním řízení, nebo její správce či likvidátor informují orgán uvedený v odstavci 1, pokud poskytují náhradu škody nebo popírají odpovědnost ve vztahu k žádosti o náhradu škody, kterou rovněž obdržel orgán uvedený v odstavci 1. 7. Členské státy zajistí, aby orgán uvedený v odstavci 1 poskytl poškozenému mimo jiné na základě informací, které mu na jeho žádost poškozený poskytl, odůvodněnou nabídku náhrady škody nebo odůvodněnou odpověď podle druhého pododstavce tohoto odstavce, v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy, do tří měsíců ode dne, kdy poškozený podal dotčenému orgánu svou žádost o náhradu škody. Pro účely prvního pododstavce dotčený orgán:
8. Je-li náhrada škody splatná v souladu s odst. 7 druhým pododstavcem písm. a), orgán uvedený v odstavci 1 poskytne poškozenému náhradu škody bez zbytečného prodlení a v každém případě do tří měsíců poté, co poškozený přijal odůvodněnou nabídku náhrady škody uvedenou v odst. 7 druhém pododstavci písm. a). Pokud byla škoda vyčíslena pouze částečně, použijí se požadavky týkající se poskytnutí náhrady škody stanovené v prvním pododstavci na tuto částečně vyčíslenou škodu, a to od okamžiku přijetí odpovídající odůvodněné nabídky náhrady škody. 9. Členské státy zajistí, aby orgán uvedený v odstavci 1 disponoval veškerými pravomocemi a kompetencemi nezbytnými k tomu, aby mohl včas spolupracovat s jinými takovými orgány v jiných členských státech, s orgány zřízenými nebo schválenými podle článků 10a a 24 ve všech členských státech a s dalšími zúčastněnými stranami, včetně pojišťovny, vůči které je vedeno konkurzní řízení, nebo jež se nachází v likvidačním řízení, jejího škodního zástupce, správce či likvidátora, a s příslušnými vnitrostátními orgány členských států, a to ve všech fázích řízení uvedených v tomto článku. Tato spolupráce zahrnuje podávání žádostí o informace, jejich přijímání a poskytování, případně včetně informací o konkrétních žádostech o náhradu škody. 10. Jestliže je domovský členský stát pojišťovny uvedené v odstavci 1 odlišný od členského státu, v němž má poškozený bydliště, je orgán uvedený v odstavci 1, který poskytl poškozenému náhradu v souladu s odstavcem 8 v členském státě jeho bydliště, oprávněn požadovat plnou úhradu částky poskytnuté v rámci náhrady škody od orgánu uvedeného v odstavci 1 v domovském členském státě pojišťovny. Orgán uvedený v odstavci 1 v domovském členském státě pojišťovny provede platbu orgánu uvedenému v odstavci 1 v členském státě, v němž má poškozený bydliště, který poskytl poškozenému náhradu v souladu s odstavcem 8, a to v přiměřené lhůtě nepřesahující šest měsíců, ledaže by se tyto orgány písemně dohodly jinak, poté, co obdržel žádost o náhradu škody. Na orgán, který poskytl náhradu škody podle prvního pododstavce, přecházejí práva poškozeného vůči osobě, která nehodu způsobila, nebo vůči její pojišťovně, s výjimkou práv poškozeného vůči pojistníkovi nebo jiné pojištěné osobě, která nehodu způsobila, v rozsahu, v němž by odpovědnost pojistníka nebo pojištěné osoby byla kryta insolventní pojišťovnou v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy. Každý členský stát je povinen uznat tento přechod práv, jak je upraven jakýmkoli jiným členským státem. 11. Odstavci 1 až 10 není dotčeno právo členských států:
12. Členské státy orgánu uvedenému v odstavci 1 nepovolí podmínit poskytnutí náhrady škody jinými požadavky, než které jsou stanoveny v této směrnici. Členské státy zejména orgánu uvedenému v odstavci 1 nepovolí podmínit poskytnutí náhrady škody požadavkem, aby poškozený prokázal, že fyzická nebo právnická osoba, které nesou za škodu odpovědnost, nejsou schopny nebo odmítají zaplatit. 13. Orgány uvedené v odstavci 1 nebo subjekty uvedené ve druhém pododstavci tohoto odstavce usilují o uzavření dohody do 23. prosince 2023 za účelem provedení tohoto článku, pokud jde o jejich funkce a povinnosti a postupy úhrad podle tohoto článku. Za tímto účelem do 23. června 2023 každý členský stát:
Dohoda uvedená v prvním pododstavci je okamžitě oznámena Komisi. Není-li dohoda uvedená v prvním pododstavci uzavřena do 23. prosince 2023, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s postupem uvedeným v článku 28b za účelem upřesnění procesních úkolů a procesních povinností orgánů uvedených v odstavci 1 v souvislosti s úhradou.“ |
19) |
V článku 26 se první pododstavec nahrazuje tímto: „Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, která včas umožní poškozeným, jejich pojistitelům nebo jejich právním zástupcům přístup k základním údajům nezbytným pro likvidaci škod.“ |
20) |
Vkládá se nový článek, který zní: „Článek 26a Informování poškozených Členské státy, které zřídí nebo schválí různé orgány pro odškodnění podle čl. 10 odst. 1, čl. 10a odst. 1, čl. 24 odst. 1 a čl. 25a odst. 1, zajistí, aby měli poškození přístup k základním informacím o možných způsobech podání žádosti o náhradu škody.“ |
21) |
V čl. 28 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: „Členské státy mohou požadovat pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, které splňuje požadavky této směrnice, pro každé motorové zařízení používané na zemi, jehož se netýká definice „vozidla“ uvedená v čl. 1 bodu 1 a na něž se nevztahuje článek 3.“ |
22) |
Vkládají se nové články, které znějí: „Článek 28a Postup projednávání ve výboru 1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění zřízený rozhodnutím Komise 2004/9/ES (*4). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (*5). 2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011. Článek 28b Výkon přenesené pravomoci 1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku. 2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 9 odst. 2 se Komisi svěřuje na dobu neurčitou počínaje 22. prosince 2021. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 10a odst. 13 čtvrtém pododstavci a v čl. 25a odst. 13 čtvrtém pododstavci je svěřena Komisi na dobu sedmi let ode dne 22. prosince 2021. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament ani Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období. 3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 9 odst. 2, čl. 10a odst. 13 čtvrtém pododstavci a v čl. 25a odst. 13 čtvrtém pododstavci kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. 4. Před přijetím aktu v přenesené pravomoci Komise vede konzultace s odborníky jmenovanými jednotlivými členskými státy v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů (*6). 5. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě. 6. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 9 odst. 2, čl. 10a odst. 13 čtvrtého pododstavce a čl. 25a odst. 13 čtvrtého pododstavce vstoupí v platnost pouze tehdy, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce. Článek 28c Hodnocení a přezkum 1. Nejpozději do pěti let od příslušných dat použitelnosti článků 10a a 25a uvedených v čl. 30 druhém, třetím a čtvrtém pododstavci podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování, spolupráci a financování orgánů uvedených v článcích 10a a 25a. V případě potřeby ke zprávě připojí legislativní návrh. Pokud jde o financování těchto orgánů, obsahuje zpráva alespoň:
2. Nejpozději do 24. prosince 2030 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, v níž posoudí uplatňování této směrnice, s výjimkou prvků, na něž se vztahuje hodnocení uvedené v odstavci 1, mimo jiné, pokud jde o:
Ke zprávě bude případně připojen legislativní návrh. (*4) Rozhodnutí Komise 2004/9/ES ze dne 5. listopadu 2003 o zřízení Evropského výboru pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (Úř. věst. L 3, 7.1.2004, s. 34)." (*5) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13)." |
23) |
V článku 30 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
|
Článek 2
Provedení
1. Členské státy do 23. prosince 2023 přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 23. prosince 2023.
Odchylně od prvního pododstavce tohoto odstavce členské státy do 23. června 2023 přijmou předpisy nezbytné pro dosažení souladu se změnami stanovenými v čl. 1 bodech 8 a 18 této směrnice, pokud jde o čl. 10a odst. 13 druhý pododstavec a čl. 25a odst. 13 druhý pododstavec směrnice 2009/103/ES.
Tyto předpisy přijaté členskými státy podle tohoto odstavce musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 24. listopadu 2021.
Za Evropský parlament
předseda
D. M. SASSOLI
Za Radu
předseda
A. LOGAR
(1) Úř. věst. C 440, 6.12.2018, s. 85.
(2) Postoj Evropského parlamentu ze dne 21. října 2021 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 9. listopadu 2021.
(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 263, 7.10.2009, s. 11).
(4) Rozsudek Soudního dvora ze dne 4. prosince 2014, ve věci Vnuk, C-162/13, ECLI:EU:C:2014:2146.
(5) Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. listopadu 2017 ve věci Rodrigues de Andrade, C-514/16, ECLI:EU:C:2017:908.
(6) Rozsudek Soudního dvora ze dne 20. prosince 2017, Torreiro, C-334/16, ECLI:EU:C:2017:1007.
(7) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst L 119, 4.5.2016, s. 1).
(8) Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/943 ze dne 8. června 2016 o ochraně nezveřejněného know-how a obchodních informací (obchodního tajemství) před jejich neoprávněným získáním, využitím a zpřístupněním (Úř. věst. L 157, 15.6.2016, s. 1).
(9) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).
Prohlášení Komise
Komise je i nadále odhodlána hájit vysoký stupeň ochrany poškozených v souvislosti se směrnicí o pojištění motorových vozidel. Naším cílem je zajistit, aby i v přeshraničních situacích byli poškození odškodňováni co nejrychleji a nevztahovaly se na ně nepřiměřené procesní požadavky, které by mohly jejich přístupu k odškodnění bránit. Účinnost odškodnění do značné míry závisí na tom, zda je poskytnuto včas. V této souvislosti bereme na vědomí obavy, které opakovaně vyjádřil Evropský parlament s ohledem na rozdíly mezi členskými státy, pokud jde o promlčecí lhůty, tj. příslušná časová období, během nichž může poškozená strana uplatnit nárok na odškodnění. Komise tuto otázku pečlivě zváží a prozkoumá možná řešení s cílem dále posílit ochranu poškozených, pokud důkazy prokáží, že jsou potřebná opatření na úrovni Unie.
II Nelegislativní akty
NAŘÍZENÍ
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/24 |
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2021/2119
ze dne 1. prosince 2021,
kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se některých záznamů a prohlášení požadovaných od hospodářských subjektů a skupin hospodářských subjektů, jakož i technických prostředků pro vydávání certifikátů v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/848 a kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) 2021/1378, pokud jde o vydávání certifikátů pro hospodářské subjekty, skupiny hospodářských subjektů a vývozce ve třetích zemích
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/848 ze dne 30. května 2018 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (1), a zejména na čl. 35 odst. 10, čl. 39 odst. 2 písm. a) a b) a čl. 45 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) |
V souladu s čl. 35 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2018/848 vydávají příslušné orgány nebo případně kontrolní orgány či kontrolní subjekty hospodářským subjektům nebo skupinám hospodářských subjektů certifikát pokud možno v elektronické podobě. S ohledem na vývoj elektronického obchodního řídicího a expertního systému (TRACES) podle čl. 2 bodu 36 prováděcího nařízení Komise (EU) 2019/1715 (2) a jeho plné uvedení do provozu budou od 1. ledna 2023 certifikáty v elektronické podobě moci vydávat všechny příslušné orgány, kontrolní orgány a kontrolní subjekty v Unii. Z tohoto důvodu je nezbytné stanovit, že certifikát uvedený v článku 35 nařízení (EU) 2018/848 musí být od 1. ledna 2023 vydáván v elektronické podobě za použití systému TRACES. |
(2) |
Nařízení (EU) 2018/848 vyžaduje, aby hospodářské subjekty a skupiny hospodářských subjektů vedly záznamy za účelem prokázání souladu s uvedeným nařízením. V čl. 9 odst. 10 písm. c) a čl. 34 odst. 5 nařízení (EU) 2018/848 a v přílohách II a III uvedeného nařízení jsou stanoveny některé minimální požadavky na vedení záznamů a podrobné údaje. |
(3) |
V souladu s obecnými pravidly produkce uvedenými v nařízení (EU) 2018/848 musí být v každé fázi produkce, přípravy a distribuce případně přijata preventivní a bezpečnostní opatření. Z tohoto důvodu příslušné úřední kontroly zahrnují zejména ověření uplatňování takových opatření hospodářskými subjekty a skupinami hospodářských subjektů. Ačkoli uplatňování některých z těchto opatření lze ověřit fyzickými kontrolami na místě, u jiných opatření jsou k prokázání jejich uplatňování nezbytné záznamy. Hospodářské subjekty a skupiny hospodářských subjektů by proto měly tyto záznamy uchovávat, aby jim v případě potřeby umožnily předložit důkazy. Například opatření přijatá s cílem zabránit kontaminaci nepovolenými produkty a látkami a směšování s konvenčními produkty lze prokázat uchováváním dokladů o čištění zařízení, vybavení a dopravních prostředků a dokladem o odborné přípravě. |
(4) |
Účetní doklady jsou rovněž důležité pro účely sledovatelnosti a hmotnostní bilance, a tudíž i pro posouzení souladu s nařízením (EU) 2018/848. Kontroly sledovatelnosti a hmotnostní bilance podle nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2021/771 (3) zahrnují konkrétní informace, které musí být odůvodněny příslušnými doklady. Hospodářské subjekty a skupiny hospodářských subjektů by tyto doklady měly uchovávat, aby poskytly důkazy o souladu svých činností. |
(5) |
V souladu s čl. 38 odst. 2 nařízení (EU) 2018/848 se úřední kontroly provádějí zejména na základě pravděpodobnosti nesouladu. Za tímto účelem potřebují příslušné orgány nebo případně kontrolní orgány či kontrolní subjekty relevantní informace. Ustanovení čl. 39 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2018/848 proto vyžaduje, aby hospodářské subjekty a skupiny hospodářských subjektů činily všechna prohlášení a jiná sdělení, která jsou nezbytná pro úřední kontroly. Kromě toho čl. 39 odst. 1 písm. d) bod i) uvedeného nařízení vyžaduje mimo jiné úplný popis jejich ekologických produkčních jednotek nebo produkčních jednotek v přechodném období a jejich činností. |
(6) |
Aby bylo zajištěno, že úřední kontroly mohou být vhodně naplánovány, je nezbytné upřesnit informace, které mají být v těchto prohlášeních a jiných sděleních uvedeny, zejména informace týkající se činností, které jsou smluvně zadané, a některé podrobnosti o produkčních jednotkách a jiných prostorách, zařízeních a jednotkách používaných pro činnosti hospodářských subjektů a skupin hospodářských subjektů a o plánované prognóze produkce. |
(7) |
V souladu s čl. 1 prvním pododstavcem a druhým pododstavcem písm. a) prováděcího nařízení Komise (EU) 2021/1378 (4), které se použije ode dne 1. ledna 2022, mají kontrolní orgány a kontrolní subjekty uznané v souladu s čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) 2018/848 vydat hospodářským subjektům, skupinám hospodářských subjektů a vývozcům ve třetích zemích podléhajícím kontrole podle čl. 45 odst. 1 písm. b) bodu i) uvedeného nařízení certifikát v elektronické podobě za použití systému TRACES. Vzhledem k tomu, že systém TRACES nebude možné používat dříve než 1. ledna 2023, je nezbytné odložit povinnost používat systém TRACES rovněž v prováděcím nařízení (EU) 2021/1378. |
(8) |
Prováděcí nařízení (EU) 2021/1378 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno. |
(9) |
V zájmu jasnosti a právní jistoty by se toto nařízení mělo použít od data použitelnosti nařízení (EU) 2018/848. Ustanovení o používání systému TRACES by se však mělo použít od 1. ledna 2023. |
(10) |
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro ekologickou produkci, |
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vydání certifikátu uvedeného v čl. 35 odst. 1 nařízení (EU) 2018/848 v elektronické podobě
Certifikát uvedený v čl. 35 odst. 1 nařízení (EU) 2018/848 se vydává takto:
a) |
v souladu se vzorem uvedeným v příloze VI nařízení (EU) 2018/848; |
b) |
v elektronické podobě za použití elektronického obchodního řídicího a expertního systému (TRACES) uvedeného v čl. 2 bodě 36 prováděcího nařízení (EU) 2019/1715. |
Článek 2
Záznamy, které mají uchovávat hospodářské subjekty a skupiny hospodářských subjektů
1. Hospodářské subjekty a skupiny hospodářských subjektů uchovávají všechny nezbytné doklady, včetně skladových a finančních záznamů, které příslušným orgánům nebo případně kontrolním orgánům či kontrolním subjektům umožní provádět zejména tyto kontroly:
a) |
kontroly preventivních a bezpečnostních opatření přijatých v souladu s čl. 9 odst. 6 a článkem 28 nařízení (EU) 2018/848; |
b) |
kontrolu sledovatelnosti v souladu s čl. 1 odst. 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2021/771; |
c) |
kontrolu hmotnostní bilance v souladu s čl. 1 odst. 5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2021/771. |
2. Doklady, které mají být uchovávány pro účely kontrol uvedených v odst. 1 písm. a), zahrnují zejména dokumenty potvrzující, že hospodářský subjekt nebo skupina hospodářských subjektů přijaly přiměřená a vhodná opatření s cílem:
a) |
zabránit výskytu škodlivých organismů a chorob; |
b) |
zabránit kontaminaci produkty či látkami, které nejsou povoleny pro použití v ekologické produkci v souladu s nařízením (EU) 2018/848, a směšování s konvenčními produkty. |
Článek 3
Prohlášení a jiná sdělení nezbytná pro úřední kontroly
Hospodářské subjekty a skupiny hospodářských subjektů zahrnou do svých prohlášení nebo sdělení podle čl. 39 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2018/848 příslušnému orgánu, kontrolnímu orgánu nebo kontrolnímu subjektu, který provádí úřední kontroly, tyto informace:
a) |
které činnosti, na něž se vztahuje certifikát uvedený v čl. 35 odst. 1 nařízení (EU) 2018/848, jsou smluvně zadány; |
b) |
adresu nebo geolokalizaci ekologických produkčních jednotek, produkčních jednotek v přechodném období a konvenčních produkčních jednotek, oblasti sběru volně rostoucích rostlin nebo řas a jiných prostor a jednotek využívaných pro jejich činnosti; |
c) |
v případě podniků rozdělených na různé produkční jednotky v souladu s čl. 9 odst. 7 nařízení (EU) 2018/848 popis a adresu nebo geolokalizaci konvenčních produkčních jednotek; |
d) |
plánovanou prognózu produkce. |
Tato prohlášení a sdělení se v případě potřeby aktualizují.
Článek 4
Změna prováděcího nařízení (EU) 2021/1378
Prováděcí nařízení (EU) 2021/1378 se mění takto:
1) |
v článku 1 se druhý pododstavec písm. a) nahrazuje tímto:
(*1) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/1715 ze dne 30. září 2019, kterým se stanoví pravidla pro fungování systému pro správu informací o úředních kontrolách a jeho systémových složek („nařízení o IMSOC“) (Úř. věst. L 261, 14.10.2019, s. 37).“;" |
2) |
v článku 3 se doplňuje nový třetí pododstavec, který zní: „Ustanovení čl. 1 druhého pododstavce písm. a) bodu ii) se použije ode dne 1. ledna 2023.“ |
Článek 5
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2022.
Ustanovení čl. 1 písm. b) se použije ode dne 1. ledna 2023.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 1. prosince 2021.
Za Komisi
předsedkyně
Ursula VON DER LEYEN
(1) Úř. věst. L 150, 14.6.2018, s. 1.
(2) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/1715 ze dne 30. září 2019, kterým se stanoví pravidla pro fungování systému pro správu informací o úředních kontrolách a jeho systémových složek („nařízení o IMSOC“) (Úř. věst. L 261, 14.10.2019, s. 37).
(3) Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2021/771 ze dne 21. ledna 2021, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/848 stanovením zvláštních kritérií a podmínek pro kontroly účetních dokladů v rámci úředních kontrol ekologické produkce a úředních kontrol skupin hospodářských subjektů (Úř. věst. L 165, 11.5.2021, s. 25).
(4) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2021/1378 ze dne 19. srpna 2021, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/848 stanoví některá pravidla týkající se certifikátu vydávaného hospodářským subjektům, skupinám hospodářských subjektů a vývozcům ve třetích zemích, kteří se zabývají dovozem ekologických produktů a produktů z přechodného období do Unie, a seznam uznaných kontrolních orgánů a kontrolních subjektů (Úř. věst. L 297, 20.8.2021, s. 24).
ROZHODNUTÍ
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/28 |
ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2021/2120
ze dne 25. listopadu 2021
o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru velvyslanců AKT–EU, pokud jde o změnu rozhodnutí Výboru velvyslanců č. 3/2019 o přijetí přechodných opatření podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT–EU
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 217 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) |
Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (1) (dále jen „dohoda o partnerství AKT–EU“) byla podepsána v Cotonou dne 23. června 2000 a vstoupila v platnost dne 1. dubna 2003. V souladu s rozhodnutím Výboru velvyslanců AKT–EU č. 3/2019 (2) (dále jen „rozhodnutí o přechodných opatřeních“) se uvedená dohoda má použít do 30. listopadu 2021. |
(2) |
V souladu s čl. 95 odst. 4 prvním pododstavcem dohody o partnerství AKT–EU byla jednání o nové dohodě o partnerství AKT–EU (dále jen „nová dohoda“) zahájena v září 2018. Nová dohoda nebude ke dni uplynutí platnosti stávajícího právního rámce dne 30. listopadu 2021 připravena k použití. Je tudíž nezbytné změnit rozhodnutí o přechodných opatřeních za účelem dalšího prodloužení použitelnosti ustanovení dohody o partnerství AKT–EU. |
(3) |
Podle čl. 95 odst. 4 druhého pododstavce dohody o partnerství AKT–EU přijme Rada ministrů AKT-EU jakákoli přechodná opatření, jež mohou být nezbytná do doby vstupu nové dohody v platnost. |
(4) |
Podle čl. 15 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU delegovala Rada ministrů AKT–EU dne 23. května 2019 pravomoc k přijetí přechodných opatření na Výbor velvyslanců AKT–EU (3). Výboru velvyslanců AKT–EU tudíž přísluší změnit přechodná opatření podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT–EU. |
(5) |
Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru velvyslanců AKT–EU, neboť akt, který má být přijat, bude pro Unii závazný. |
(6) |
Ustanovení dohody o partnerství AKT–EU budou nadále uplatňována s cílem zachovat kontinuitu ve vztazích mezi Unií a jejími členskými na jedné straně a státy AKT na straně druhé. Cílem změněných přechodných opatření tudíž není pozměnění dohody o partnerství AKT–EU podle čl. 95 odst. 3 této dohody, |
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Postojem, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru velvyslanců AKT–EU podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT–EU, je změnit rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT–EU č. 3/2019 s cílem prodloužit použitelnost ustanovení dohody o partnerství AKT–EU do 30. června 2022, nebo do vstupu nové dohody v platnost, či do zahájení prozatímního provádění nové dohody o partnerství mezi Unií a státy AKT, podle toho, co nastane dříve.
Ustanovení dohody o partnerství AKT–EU se uplatňují v souladu s účelem a cílem čl. 95 odst. 4 této dohody.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 25. listopadu 2021.
Za Radu
předseda
Z. POČIVALŠEK
(1) Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. Dohoda o partnerství AKT-EU byla pozměněna dohodou podepsanou v Lucemburku dne 25. června 2005 (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27) a dohodou podepsanou v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř. věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).
(2) Rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT–EU č. 3/2019 ze dne 17. prosince 2019 o přijetí přechodných opatření podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT–EU (Úř. věst. L 1, 3.1.2020, s. 3).
(3) Rozhodnutí Rady ministrů AKT–EU č. 1/2019 ze dne 23. května 2019 o delegování pravomocí, jež se týkají rozhodnutí přijmout přechodná opatření podle čl. 95 odst. 4 Dohody o partnerství AKT–EU, na Výbor velvyslanců AKT–EU (Úř. věst. L 146, 5.6.2019, s. 114).
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/30 |
ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2021/2121
ze dne 6. července 2020
o správě záznamů a archivech
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 354/83 ze dne of 1. února 1983 o otevření historických archivů Evropského hospodářského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii veřejnosti (1) a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) |
Záznamy v držení Komise utváří základ jejího fungování a každodenní činnosti. Jsou součástí majetku Komise a jejich funkcí je usnadňovat výměnu informací, poskytovat důkazy o přijatých opatřeních, plnit právní povinnosti orgánu a uchovat jeho paměť. Proto musí být spravovány v souladu s účinnými pravidly platnými pro všechna generální ředitelství a všechny jim na roveň postavené služby. |
(2) |
Komise uchovává záznamy, jež jsou v průběhu jejích činností vytvořeny, obdrženy a spravovány. Všechny záznamy, nehledě na formát a technologické prostředí, ve kterém byly shromážděny, vytvořeny či vygenerovány, jsou přijímány a uchovány v oficiálním elektronickém úložišti záznamů. |
(3) |
Ustanovení o správě záznamů a o archivech stanoví zásady pro zajištění: vytváření, přijímání a řádného uchovávání či odstraňování záznamů, jejich sdělování a nahlížení do nich; autenticity, hodnověrnosti, integrity a čitelnosti záznamů a k nim připojených metadat v průběhu času; identifikace všech záznamů společně se získáním a rozdělením metadat, aby mohly být tříděny, vyhledávány a snadno dohledány; vývoje, vedení a aktualizace struktury systémů správy záznamů a archivů Komise, jejich elektronických úložišť a úložišť pro analogové nosiče. |
(4) |
Tyto zásady se mají vztahovat na celý životní cyklus záznamů Komise na jakémkoli nosiči a umožňují výměnu, sdílení, opětovné použití a šíření údajů, informací a záznamů v souladu s politikou, správními mechanismy a postupem pro správu údajů a informací Komise. |
(5) |
Účinná a řádná správa a archivace záznamů pomáhá Komisi splnit povinnosti týkající se transparentnosti, a to zejména usnadněním přístupu veřejnosti k dokumentům a provedením zásady zodpovědnosti veřejných činností. |
(6) |
Ustanovení o správě záznamů a archivech by měla být sladěna s povinností poskytnout přístup k dokumentům, které jsou v držení Komise, v souladu se zásadami, pravidly a omezeními stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (2). |
(7) |
Rozhodnutím Komise 2002/47/ES, ESUO, Euratom (3) Komise upravila svůj jednací řád tak, aby zahrnoval i ustanovení o správě dokumentů, a rozhodnutím Komise 2004/563/ES, Euratom (4) změnila jednací řád tak, aby zahrnoval ustanovení týkající se elektronických a digitálních dokumentů pro zavedení elektronické správy a archivace dokumentů, kterými se stanoví společný soubor pravidel a postupů platných pro všechny útvary. |
(8) |
Je nezbytné aktualizovat pravidla určující podmínky, za kterých jsou elektronické, digitální a elektronicky přenosné dokumenty platné a uloženy pro účely Komise. |
(9) |
Správa dokumentů a politika archivace by měla zohledňovat program Komise pro digitální transformaci (5). Proto by měla být zásada pro vytváření záznamů pouze v elektronické podobě silně zdůrazněna, i když výjimky z této zásady by taktéž měly být možné. |
(10) |
Orgány, instituce a jiné subjekty Unie se vybízejí, aby pro účely správní spolupráce uznávaly elektronickou identifikaci a služby vytvářející důvěru upravené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 (6) a využívaly přitom zejména stávajících osvědčených postupů a výsledků probíhajících projektů v oblastech, jichž se toto nařízení týká. |
(11) |
Pravidla a postupy Komise pro správu záznamů a archivy by měly být pravidelně aktualizovány, přičemž by měly zohledňovat vývoj v akademickém a vědeckém výzkumu a jeho výsledky, a to včetně vzniku příslušných norem a vývoje v informačních a komunikačních technologiích. |
(12) |
Systém správy záznamů neslouží pouze pro evidenci záznamů, ale v širším pojetí je přijímá, aby je jasně a hodnověrně identifikoval, zajistil jejich sledovatelnost a zpřístupnil je ostatním uživatelům prostřednictvím třídění či jiných způsobů seskupení záznamů v průběhu jejich životního cyklu. |
(13) |
Informační systémy, sítě a prostředky přenosu dat, které zásobují systém záznamů Komise, musí být chráněny vhodnými bezpečnostními opatřeními v souladu s platnými bezpečnostními pravidly na ochranu informací. |
(14) |
Údaje a informace by měly být v rámci Komise přístupné a sdílené v co nejširším rozsahu, aby se usnadnila spolupráce mezi jejími zaměstnanci, vyhledatelnost a opětovné použití údajů a informací a aby se podpořila součinnost jejích prostředků a zvýšila účinnost. |
(15) |
Každý orgán Unie vytváří a uchovává historické archivy a otevírá je veřejnosti v souladu s nařízením (EHS, Euratom) č. 354/83. Každý orgán dále přijímá interní pravidla pro uplatňování uvedeného nařízení. |
(16) |
Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 (7) musí Komise subjektům údajů s ohledem na jejich práva poskytnout informace o zpracování osobních údajů, jež se jich týkají. Avšak Komise by měla vytvářet rovnováhu mezi těmito právy a cíli v oblasti archivace ve veřejném zájmu, a to podle práva v oblasti ochrany osobních údajů. |
(17) |
Ustanovení čl. 16 odst. 5 a čl. 19 odst. 3 nařízení (EU) 2018/1725 uvádí výjimky z práva subjektů údajů na informace a práva na výmaz ve vztahu ke zpracování údajů pro účely archivace ve veřejném zájmu. Tato práva by neměla být v zásadě uplatňována v kontextu historických archivů Komise, a to s ohledem na velikost orgánu a jeho záznamy a povahu archivace ve veřejném zájmu. Zejména výmaz osobních údajů obsažených v takových záznamech by ohrozil platnost, integritu a autenticitu archivů Komise, a proto by mohl vážně narušit dosažení cílů v oblasti archivace ve veřejném zájmu. |
(18) |
Komise by nemusela být schopná poskytnout informace o zpracování, nebo by k tomu musela vynaložit nepřiměřené úsilí, jakmile by její spisy a záznamy vybrané k trvalému uchování byly převedeny do jejích historických archivů. Subjekty údajů by měly být informovány, že záznamy obsahující jejich osobní údaje mohou být na konci doby uchovávání určené pro tyto záznamy převedeny do historických archivů Komise jako součást informací uvedených v článcích 15 a 16 nařízení (EU) 2018/1725. Tato informace je poskytnuta v souvislosti s původními procesy zpracování, pro které byly osobní údaje původně shromážděny. |
(19) |
Ustanovení čl. 25 odst. 4 nařízení (EU) 2018/1725 udává Komisi možnost stanovit odchylky od práv uvedených v článcích 17, 18, 20, 21, 22 a 23 uvedeného nařízení, pokud je pravděpodobné, že by daná práva znemožnila nebo vážně ohrozila dosažení účelů archivace ve veřejném zájmu, a odchylky jsou pro splnění těchto účelů nezbytné. Pokud nejsou odchylky stanoveny v právním aktu přijatém na základě Smluv, musí být přijata interní pravidla, podle kterých má Komise právo se od těchto práv odchýlit. |
(20) |
Poskytnutí přístupu k osobním údajům v případě žádosti ze strany subjektu údajů, v níž se neuvádí konkrétní informace ohledně zpracování, kterého se žádost týká, by mohlo vyžadovat nepřiměřené administrativní úsilí či by mohlo být prakticky nemožné vzhledem k velikosti a povaze historických archivů Komise. |
(21) |
Oprava osobních údajů by ohrožovala integritu a autenticitu archivů Komise a byla v rozporu s účelem archivace ve veřejném zájmu. Tím není dotčena možnost, že se Komise může v řádně odůvodněných případech souvisejících s nepřesnými osobními údaji rozhodnout, že do příslušného záznamu připojí dodatečné prohlášení či poznámku. |
(22) |
Osobní údaje jsou nedílnou a nepostradatelnou součástí záznamů vybraných k trvalému uchování. Proto by poskytnutí práva na vznesení námitky proti zpracování osobních údajů obsažených v takových záznamech naprosto znemožnilo dosažení účelů archivace ve veřejném zájmu. |
(23) |
Při splnění podmínek a záruk uvedených v článku 13 nařízení (EU) 2018/1725 by Komise měla stanovit odchylky. |
(24) |
V souladu se zásadou odpovědnosti by Komise měla vést záznamy o uplatňování těchto odchylek. |
(25) |
V zájmu nejvyšší možné ochrany práv a svobod subjektů údajů a v souladu s čl. 44 odst. 1 nařízení (EU) 2018/1725 by měl být pověřenec pro ochranu osobních údajů Komise o uplatnění odchylek podle tohoto rozhodnutí co nejdříve informován. |
(26) |
Evropský inspektor ochrany údajů byl ohledně těchto pravidel konzultován a 3. března 2020 vydal stanovisko se svými doporučeními. |
(27) |
Všichni zaměstnanci by měli nést odpovědnost za vytváření záznamů souvisejících s politikami, procesy a postupy, za které jsou odpovědní, a za jejich řádnou správu, |
ROZHODLA TAKTO:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví pravidla týkající se:
a) |
správy záznamů Komise a jejích archivů; |
b) |
uchovávání archivů Komise a jejich otevírání veřejnosti a ukládání historických archivů Komise do historických archivů Evropské unie v Evropském univerzitním institutu (EUI) ve Florencii. |
Článek 2
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí platí pro všechny záznamy v držení Komise a pro její archivy bez ohledu na jejich podobu, nosič, stáří a umístění.
Konkrétní dohodou ho lze uplatnit i pro záznamy v držení jiných subjektů zodpovědných za uplatňování určitých politik Unie či pro záznamy vyměňované prostřednictvím sítí pro přenos údajů mezi správními orgány a Komisí.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
(1) |
„záznamem“ informace přijaté a vytvořené v podobě dokumentu (8), souboru dat či v jiné podobě na digitálním nebo analogovém nosiči, jež jsou zachyceny v oficiálním úložišti a spravovány a uchovávány jako důkazy a jako aktiva (9); |
(2) |
„metadaty“ jakékoli informace popisující kontext, obsah a strukturu záznamů a jejich správa v čase, a to mimo jiné pro účely vyhledání, přístupnosti a opětovného použití; |
(3) |
„digitalizací“ proces převedení záznamu na papírovém či jakémkoli jiném tradičním nosiči do elektronické podoby; |
(4) |
„oficiálním úložištěm záznamů“ systém uznaný a schválený generálním sekretariátem, ve kterém se shromažďují, organizují a kategorizují záznamy v držení Komise za účelem usnadnění jejich vyhledávání, šíření, použití, odstranění a uchovávání; |
(5) |
„příjmem“ vložení dokumentu do oficiálního elektronického úložiště ve spojení s unikátním identifikátorem a metadaty (10); |
(6) |
„unikátním identifikátorem“ posloupnost číslic či písmen, nebo obojího, která je záznamu jednoznačným způsobem přiřazena strojem či osobou a která daný záznam identifikuje jako jedinečný a odlišný od všech ostatních záznamů; |
(7) |
„evidencí“ přijetí záznamu do rejstříku, stanovení, že je z administrativního a/nebo právního hlediska úplný a řádně vytvořený, a ověření, že byl k danému datu autorem odeslán příjemci, jakožto příchozí či odchozí pošta, nebo byl začleněn do jednoho z oficiálních úložišť Komise; |
(8) |
„spisem“ seskupení záznamů organizované v souladu s činnostmi Komise pro účely dokazování, odůvodnění, informování a zajištění efektivity fungování; skupina záznamů, ze kterých se spis skládá, jsou organizovány tak, aby utvářely soudržnou a relevantní jednotku, pokud jde o činnosti, které provedla Komise či její útvary; |
(9) |
„třídícím plánem“ nástroj s hierarchickou a logickou strukturou ve formě rozvětvené struktury s několika propojenými okruhy, což umožňuje, aby byly spisy (nebo jiná seskupení záznamů) na základě funkcí, činností a pracovních postupů intelektuálně zorganizovány a propojeny s kontextem, ve kterém byly vypracovány; |
(10) |
„autenticita“ skutečnost, že lze dokázat, že záznam je skutečně tím, za který je vydáván, že byl vytvořen nebo zaslán osobou, která je uvedena jako osoba, která jej vytvořila či zaslat, a byl vytvořen nebo zaslán v čase, který je u záznamu uveden (11); |
(11) |
„hodnověrnost“ skutečnost, že obsah záznamu je důvěryhodný a poskytuje kompletní a přesný obraz o zachycených transakcích, činnostech nebo skutečnostech a že se na záznamu lze spolehnout v průběhu následujících transakcí nebo činností (12); |
(12) |
„integritou“ skutečnost, že záznam je kompletní a nebyl nijak upravován (13); |
(13) |
„platností“ skutečnost, že dokument má všechny vnější i vnitřní vlastnosti vyžadované kontextem jeho výroby a potřebné, aby byl přijat jako vyjádření autora se všemi svými právními následky; |
(14) |
„přípustností“ skutečnost, že dokument má všechny vnější i vnitřní vlastnosti vyžadované kontextem jeho přijetí, které jsou potřebné k tomu, aby byl přijat jako vyjádření autora se všemi svými právními následky; |
(15) |
„uchováním“ všechny technické postupy a operace, díky kterým je možné záznamy v průběhu času uchovávat, udržet jejich integritu a autenticitu a zaručit přístup k jejich obsahu. |
KAPITOLA II
SPRÁVA ZÁZNAMŮ
Článek 4
Vytvoření
1. Autor jakékoli nově vytvořené informace ji analyzuje, aby určil, kterým elektronickým systémem správy bude informace spravována, pokud má být přijata, a ve kterém oficiálním systému úložiště má být uchována.
2. Záznamy musí být vytvořeny v souladu s formálními požadavky stanovenými pro příslušný druh záznamů.
3. Záznamy Komise musí být vytvářeny jako elektronické záznamy a musí být uchovávány v jejích oficiálních elektronických úložištích.
Avšak v těchto situacích mohou být záznamy vytvořeny na jiném nosiči či uchovávány jiným způsobem:
a) |
pokud to tak vyžaduje ustanovení práva Unie či vnitrostátního práva; |
b) |
pokud je podle protokolu vhodným nosičem papírová forma; |
c) |
pokud digitalizaci dokumentu brání praktické důvody; |
d) |
pokud má zachování původního analogového dokumentu přidanou hodnotu díky jeho podobě či materiálu, ze kterého je vytvořen, nebo z historických důvodů. |
Článek 5
Digitalizace
1. Informace na analogových nosičích vytvořené či obdržené Komisí musí být systematicky digitalizovány. Jakmile jsou výsledné elektronické verze přijaty v oficiálním elektronickém úložišti, nahradí příslušné původní analogové dokumenty, pokud ovšem není ustanovením práva Unie, práva členského státu či dotčené třetí země vyžadován vlastnoruční podpis.
2. Prováděcí pravidla přijatá podle článku 22 stanoví procesní a technické detaily digitalizace, příslušné výjimky a odstranění analogových záznamů po jejich digitalizaci.
Článek 6
Příjem
1. Každé generální ředitelství či jim na roveň postavená služba musí pravidelně přezkoumávat druhy informací, které jsou v průběhu jejich činností vytvářeny či přijímány s cílem určit informace, které mají být přijaty v oficiálním elektronickém úložišti, a naplánovat jejich správu pro celý jejich životní cyklus s ohledem na kontext, ve kterém vznikly.
2. Přijaté záznamy nesmí být změněny. Mohou být odstraněny nebo nahrazeny dalšími verzemi, dokud není spis, do kterého patří, uzavřen.
Článek 7
Evidence
1. Dokumenty musí být evidovány, jestliže obsahují důležité informace dlouhodobé povahy nebo mohou vést k zahájení činnosti nebo přijetí následných opatření Komisí nebo některým jejím útvarem.
2. Je nutné zavést rejstříky pro vytváření unikátních identifikátorů pro evidované záznamy.
Každý rejstřík musí být propojený s jedním či více elektronickými úložišti. Výjimky lze udělit z bezpečnostních důvodů.
Článek 8
Třídící plán
Třídící plán Komise musí používat společnou klasifikaci spisů pro všechny útvary Komise. Tato klasifikace tvoří součást správy Komise podle činností.
Článek 9
Elektronické procesy a systémy
Generální ředitelství a jim na roveň postavené služby musí uchovávat a spravovat své záznamy pomocí elektronických procesů a systémů výpočetní techniky a struktur s rozhraními, aby došlo k zajištění jejich uložení, přístupu a obnovení, pokud to ustanovení Komise nevyžaduje jinak.
Článek 10
Právní účinky elektronických podpisů, pečetí, časových razítek a služeb doporučeného doručování
1. Kvalifikovaný elektronický podpis (14) má právní účinek rovnocenný vlastnoručnímu podpisu.
2. U kvalifikované elektronické pečeti (15) platí domněnka integrity dat a správnosti původu těch dat, s nimiž je kvalifikovaná elektronická pečeť spojena.
3. U kvalifikovaného elektronického časového razítka (16) platí domněnka správnosti data a času, které udává, a integrity dat, s nimiž jsou toto datum a tento čas spojeny.
4. U dat odeslaných a přijatých prostřednictvím kvalifikované služby elektronického doporučeného doručování (17) platí domněnka integrity dat, odeslání těchto dat identifikovaným odesílatelem, jejich přijetí identifikovaným příjemcem a správnosti data a času odeslání a přijetí, jež jsou u kvalifikované služby elektronického doporučeného doručování uvedeny.
Článek 11
Platnost dokumentů a postupů
1. Dokument vytvořený či přijatý Komisí se považuje za vyhovující kritériím platnosti nebo přípustnosti, pokud splňuje tyto podmínky:
a) |
osoba, od které dokument pochází, je identifikována; |
b) |
kontext, ve kterém dokument vznikl, je hodnověrný, a dokument splňuje podmínky zajišťující jeho integritu; |
c) |
dokument je v souladu s formálními požadavky stanovenými v příslušném právu Unie či vnitrostátních právních předpisech; |
d) |
pokud se jedná o elektronický dokument, byl tento dokument vytvořen tak, aby zaručil integritu, hodnověrnost a použitelnost svého obsahu a připojených metadat. |
2. Elektronická verze vytvořená digitalizací analogového dokumentu vytvořeného či obdrženého Komisí splňuje kritéria platnosti nebo přípustnosti, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) |
ustanovení práva Unie, právní předpisy členských států ani dotčených třetích zemí nevyžadují podpis; |
b) |
její formát poskytuje záruku integrity, hodnověrnosti, trvanlivosti a čitelnosti v průběhu času a zajišťuje snadný přístup k obsaženým informacím. |
Pokud není vyžadován podepsaný analogový dokument, může být taková elektronická verze použita pro jakoukoli výměnu informací a pro jakýkoli vnitřní postup v rámci Komise.
3. Pokud ustanovení práva Unie nebo vnitrostátního práva vyžaduje podepsaný původní dokument, vyhovuje dokument vytvořený nebo přijatý Komisí tomuto požadavku, pokud obsahuje některou z těchto položek:
a) |
jeden či více vlastnoručních podpisů nebo kvalifikovaných elektronických podpisů; |
b) |
jeden či více elektronických podpisů jiných než kvalifikovaných, pokud existuje dostatečná záruka pro identifikaci podepisující osoby a pro vyjádření její vůle v podepsaném dokumentu. |
4. V případě, že postup Komise vyžaduje podpis oprávněné osoby nebo souhlas osoby k jedné nebo více jeho fázím, tento postup může být veden informačním systémem za podmínky, že každá osoba je jasně a jednoznačně identifikována a že daný systém poskytuje záruku, že obsah nebude v průběhu postupu měněn.
5. V případě, že se postup týká Komise a jiných subjektů a vyžaduje podpis oprávněné osoby nebo souhlas osoby k jedné nebo více fázím daného postupu, tento postup může být veden informačním systémem splňujícím podmínky a poskytujícím technické záruky stanovené vzájemnou dohodou.
Článek 12
Poskytování údajů a informací v rámci Komise
1. Údaje a informace musí být v rámci Komise zpřístupněny a sdíleny, co nejvíce je to možné, ledaže by právní povinnosti vyžadovaly omezení přístupu.
2. V zájmu sdílení informací generální ředitelství a jim na roveň postavené služby zajistí, že jejich spisy budou přístupné, co nejvíce to citlivost jejich obsahu dovolí.
Článek 13
Bezpečnost a ochrana informací
Záznamy musí být spravovány v souladu s bezpečnostními pravidly Komise platnými pro ochranu informací. Za tímto účelem musí být záznamy, spisy, informační systémy a archivy, včetně jejich sítí a prostředků přenosu, chráněny vhodnými bezpečnostními opatřeními pro správu utajovaných informací, citlivých informací nepodléhajících utajení a osobních údajů (18).
S utajovanými informacemi se nakládá podle platných bezpečnostních pravidel.
KAPITOLA III
UCHOVÁVÁNÍ A HISTORICKÉ ARCHIVY
Článek 14
Uložení a uchovávání
1. K uložení a uchovávání dochází za těchto podmínek:
a) |
záznamy jsou uloženy ve formě, v níž byly vypracovány, poslány, přijaty, nebo ve formě, která uchovává autenticitu, hodnověrnost a integritu jejich obsahu i připojených metadat; |
b) |
obsah záznamů a připojených metadat musí být čitelný po celou dobu jejich uložení pro kohokoli, kdo má oprávnění přístupu k nim; |
c) |
pokud jde o záznamy zaslané nebo přijaté elektronickou cestou, pak informace vyžadované pro stanovení jejich původu a určení, a také datum a hodina příjmu nebo evidence, tvoří minimální součást metadat, která je třeba uložit; |
d) |
pokud se jedná o elektronické postupy vedené informačním systémem, informace o formálních fázích postupu musí být uloženy za takových podmínek, aby bylo možno identifikovat tyto fáze, stejně jako jejich autory a účastníky. |
2. Generální tajemník zajistí provedení strategie pro digitální uchovávání, aby došlo k zajištění dlouhodobého přístupu k elektronickým záznamům na základě seznamů pro uchovávání uvedených v čl. 15 odst. 1. Tato strategie musí být vytvořena ve spolupráci s oddělením historických archivů Komise a musí zajistit, že budou zavedeny postupy, nástroje a prostředky pro zajištění autenticity, hodnověrnosti a integrity záznamů a jejich přístupnosti.
Článek 15
Uchovávání, převod a odstranění
1. Doba uchovávání pro různé kategorie spisů a, v určitých případech, záznamů je stanovena pro celou Komisi prostřednictvím regulačních nástrojů, jako jsou společné seznamy pro uchovávání, nebo jeden či více konkrétních seznamů pro uchovávání vytvořených na základě organizačního kontextu, existujících právních předpisů a právních povinností Komise.
2. Generální ředitelství a jim na roveň postavené služby musí pravidelně provádět hodnocení záznamů a spisů, které spravují, a zhodnotit, zda mají být převedeny do oddělení historických archivů Komise uvedených v článku 16, nebo mají být odstraněny.
Soubor metadat ze záznamů a spisů je však v původním elektronickém úložišti uchován jako důkaz o těchto záznamech a spisech a o jejich převedení či odstranění.
3. Utajované informace EU se stupněm utajení CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL nebo vyšším nemohou být do oddělení historických archivů Komise převedeny.
Článek 16
Oddělení historických archivů Komise
Úkolem oddělení historických archivů Komise je:
a) |
zaručit autenticitu, hodnověrnost a integritu záznamů, spisů a archivů Komise, které do něj byly převedeny, jakož i přístup k těmto záznamům, spisům a archivům; |
b) |
zajistit hmotněprávní ochranu a integritu metadat záznamů a spisů, které byly poskytnuty útvary zajišťujícími převody; |
c) |
zpřístupnit na žádost záznamy a spisy generálním ředitelstvím nebo jim na roveň postaveným službám; |
d) |
provést v případě nutnosti a ve spolupráci s generálním ředitelstvím, které převody provedlo, nebo ve s spolupráci s jemu na roveň postavenou službou, či s příslušným nástupcem přezkum všech převedených záznamů, spisů a archivů; |
e) |
zahájit odtajnění utajovaných dokumentů, jak je uvedeno v článcích 3 a 5 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 354/83; |
f) |
otevřít historické archivy Komise veřejnosti po vypršení lhůty 30 let, kromě záznamů, na které se vztahují výjimky týkající se soukromí a osobnosti jednotlivce nebo týkající se obchodních zájmů fyzické nebo právnické osoby, včetně duševního vlastnictví; |
g) |
uložit historické archivy Komise, jež byly otevřeny veřejnosti, do historických archivů Evropské unie v EUI. |
Článek 17
Zpracování osobních údajů obsažených v historických archivech Komise
1. Tyto odchylky od práv subjektů údajů platí v souladu s čl. 25 odst. 4 nařízení (EU) 2018/1725, jelikož jsou nezbytné pro naplnění účelů archivace ve veřejném zájmu a pro uchování integrity historických archivů Komise, přičemž se jedná zejména o:
a) |
právo na přístup (19), pokud by žádost subjektu údajů neumožnila identifikaci konkrétního záznamu bez vynaložení nepřiměřeného administrativního úsilí. Při posouzení vhodných opatření k žádosti subjektu údajů a požadovaného administrativního úsilí je třeba zejména zohlednit informace poskytnuté subjektem údajů a povahu, rozsah a velikost případně dotčených záznamů; |
b) |
právo na opravu (20), pokud by oprava znemožnila uchování integrity a autenticitu záznamů vybraných k trvalému uchování v historických záznamech Komise, aniž je však dotčena možnost připojení dodatečného prohlášení či poznámky k dotčenému záznamu, ledaže by to bylo nemožné nebo vyžadovalo nepřiměřené úsilí; |
c) |
oznamovací povinnost ohledně opravy nebo výmazu osobních údajů (21), pokud by to bylo nemožné či vyžadovalo nepřiměřené úsilí; |
d) |
právo vznést námitku proti zpracování (22), pokud by osobní údaje byly obsažené v záznamech vybraných k trvalému uchování v historických archivech Komise jakožto nedílná a nepostradatelná součást těchto záznamů. |
2. Komise zavede vhodné záruky pro zajištění souladu s článkem 13 nařízení (EU) 2018/1725. Tyto záruky zahrnují technická a organizační opatření, zejména s cílem zajistit dodržování zásady minimalizace údajů. Mezi tyto záruky patří:
a) |
spisy, jež mají být převedeny do historických archivů Komise, se musí vybírat na základě individuálního posouzení podle seznamů Komise pro uchovávání. Všechny další spisy, včetně strukturovaných spisů osobních údajů, jako jsou osobní a zdravotnické spisy, budou odstraněny po vypršení administrativní doby uchovávání; |
b) |
seznamy pro uchovávání upravují administrativní odstranění určitých druhů záznamů před skončením administrativní doby uchovávání. V důsledku toho nebudou tyto druhy záznamů zpracovány pro účely archivace ve veřejném zájmu; |
c) |
před zpracováním pro účely archivace ve veřejném zájmu generální ředitelství či jemu na roveň postavená služba ohlásí případný výskyt záznamů, na něž se vztahuje čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83, ve spisech, které mají být převedeny do historických archivů Komise; |
d) |
než bude jakýkoli spis otevřen veřejnosti, oddělení historických archivů Komise daný spis přezkoumá, aby ověřilo případný výskyt záznamů, na něž se vztahují výjimky uvedené v čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83, a to i na základě hlášení podle písm. c) za účelem ochrany osobních údajů. |
3. Komise zaznamená důvody pro odchylky uplatněné podle tohoto rozhodnutí. Tento záznam a případně dokumenty související s faktickým či právním kontextem budou zaevidovány. Na žádost se zpřístupní evropskému inspektorovi ochrany údajů.
4. Pověřenec Komise pro ochranu osobních údajů bude po uplatnění odchylky od práv subjektu údajů podle tohoto rozhodnutí co nejdříve informován. Na žádost se pověřenci pro ochranu osobních údajů zpřístupní související záznamy a veškeré dokumenty stanovující faktický a právní kontext.
Článek 18
Uložení historických archivů Komise do Evropského univerzitního institutu (EUI)
1. Oddělení historických archivů Komise poskytne EUI pokud možno přístup k digitalizovaným kopiím záznamů na analogových nosičích.
2. EUI je hlavním přístupovým bodem k historickým archivům Komise, které jsou otevřené veřejnosti.
3. Oddělení historických archivů Komise pošle EUI popisy uložených archivů. V souladu s mezinárodními normami a za účelem usnadnění výměny metadat bude Komise podporovat interoperabilitu mezi svými systémy archivace a systémy EUI.
4. EUI jedná jako zpracovatel (23) ve smyslu článku 3 nařízení (EU) 2018/1725 podle pokynů od Komise, která jedná jako správce (24) osobních údajů obsažených v jejích historických archivech uložených v EUI. Oddělení historických archivů Komise poskytne jménem Komise nezbytné pokyny pro zpracování osobních údajů obsažených v archivech, které byly Komisí uloženy do EUI, a bude provádění monitorovat.
5. Utajované informace nesmí být do EUI uloženy.
KAPITOLA IV
SPRÁVA A PROVÁDĚNÍ
Článek 19
Správa na úrovni Komise
1. Každý generální ředitel nebo vedoucí útvaru zavede nezbytnou organizační, správní a fyzickou strukturu a zajistí potřebné pracovníky pro provedení tohoto rozhodnutí a prováděcích pravidel svými útvary.
2. Generální sekretariát odpovídá za zajištění toho, že toto rozhodnutí a prováděcí pravidla budou uplatňována.
3. Generální ředitelství pro informatiku odpovídá za poskytnutí technologické infrastruktury pro provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 20
Síť správců dokumentů
1. Každý generální ředitel nebo vedoucí útvaru jmenuje správce dokumentů za účelem udržení moderního a účinného systému správy záznamů v jejich útvarech a za účelem zajištění koordinace v rámci jejich útvarů, jakožto i s generálním sekretariátem a dalšími útvary Komise.
2. Úkolem sítě správců dokumentů, jejíž předsednictví zajišťuje generální sekretariát, je:
a) |
zajistit správné a jednotné uplatnění tohoto rozhodnutí v rámci generálních ředitelství a jim na roveň postavených služeb; |
b) |
zabývat se otázkami, které mohou z jeho používání vyplynout; |
c) |
sdílet požadavky generálních ředitelství a jim na roveň postavených služeb na školení a podpůrná opatření. |
Článek 21
Informace, školení a podpora
Generální sekretariát v úzké spolupráci s Generálním ředitelstvím pro informatiku, Generálním ředitelstvím pro lidské zdroje a bezpečnost a oddělením historických archivů Komise zavede opatření v oblasti informací, školení a podpory, která jsou potřebná pro zajištění uplatnění tohoto rozhodnutí v rámci generálních ředitelství a jim na roveň postavených služeb.
Článek 22
Prováděcí pravidla
Generální tajemník vypracuje prováděcí pravidla ve spolupráci s generálními ředitelstvími a jim na roveň postavenými službami a zajistí jejich provedení.
Musí být pravidelně aktualizovány a zohledňovat zejména:
a) |
vývoj v oblasti správy záznamů a archivů a výsledky akademického a vědeckého výzkumu, včetně nových příslušných norem; |
b) |
vývoj v oblasti informačních a komunikačních technologií; |
c) |
platná pravidla týkající se průkazní hodnoty elektronických záznamů; |
d) |
povinnosti Komise týkající se transparentnosti, přístupu veřejnosti k dokumentům a otevření archivů veřejnosti; |
e) |
jakékoli nové povinnosti, které mohou být pro Komisi závazné; |
f) |
harmonizaci v předkládání záznamů vypracovaných Komisí a jejími útvary. |
Článek 23
Závěrečná ustanovení
Rozhodnutí 2002/47/ES, ESUO, Euratom a rozhodnutí 2004/563/ES, Euratom již nejsou platná.
V Bruselu dne 6. července 2020.
Za Komisi
předsedkyně
Ursula VON DER LEYEN
(1) Úř. věst. L 43, 15.2.1983, s. 1.
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43).
(3) Rozhodnutí Komise 2002/47/ES, ESUO, Euratom ze dne 23. ledna 2002 o doplnění jejího jednacího řádu (Úř. věst. L 021, 24.1.2002, s. 23).
(4) Rozhodnutí Komise 2004/563/ES, Euratom ze dne 7. července 2004, kterým se mění jednací řád Komise (Úř. věst. L 251, 27.7.2004, s. 9).
(5) Sdělení Komisi C(2018) 7118 o digitální strategii Evropské komise. Viz také sdělení Komisi C(2016) 6626, kterým se stanoví obecné pokyny pro interní politiku správy dat, informací a znalostí v Komisi.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES (Úř. věst. L 257, 28.8.2014, s. 73).
(7) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 ze dne 23. října 2018 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány, institucemi a jinými subjekty Unie a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení nařízení (ES) č. 45/2001 a rozhodnutí č. 1247/2002/ES (Úř. věst. L 295, 21.11.2018, s. 39).
(8) „Dokument“ je nutné chápat ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1049/2001.
(9) ISO 15489-1:2016, bod 3.14.
(10) ISO 15489-1:2016, bod 9.3.
(11) ISO 15489-1:2016, bod 5.2.2.1.
(12) ISO 15489-1:2016, bod 5.2.2.2.
(13) ISO 15489-1:2016, bod 5.2.2.3.
(14) „Elektronický podpis“ je nutné chápat ve smyslu čl. 3 bodů 10–12 nařízení (EU) č. 910/2014.
(15) „Elektronickou pečeť“ je nutné chápat ve smyslu čl. 3 bodů 25–27 nařízení (EU) č. 910/2014.
(16) „Elektronické časové razítko“ je nutné chápat ve smyslu čl. 3 bodů 33 a 34 nařízení (EU) č. 910/2014
(17) „Službu elektronického doporučeného doručování“ je nutné chápat ve smyslu čl. 3 bodů 36 a 37 nařízení (EU) č. 910/2014.
(18) „Osobní údaje“ je nutno chápat ve smyslu čl. 3 bodu 1 nařízení (EU) 2018/1725.
(19) Článek 17 nařízení (EU) 2018/1725.
(20) Článek 18 nařízení (EU) 2018/1725.
(21) Článek 21 nařízení (EU) 2018/1725.
(22) Článek 23 nařízení (EU) 2018/1725.
(23) „Zpracovatele“ je nutné chápat ve smyslu čl. 3 bodu 12 nařízení (EU) 2018/1725.
(24) „Správce“ je nutné chápat ve smyslu čl. 3 bodu 8 nařízení (EU) 2018/1725.
Opravy
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/42 |
Oprava nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/947 ze dne 9. června 2021, kterým se zřizuje Nástroj pro sousedství a rozvojovou a mezinárodní spolupráci – Globální Evropa, mění a zrušuje rozhodnutí č. 466/2014/EU a zrušují nařízení (EU) 2017/1601 a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 480/2009
( Úřední věstník Evropské unie L 209 ze dne 14. června 2021 )
1. |
Titulní strana, předmět a strana 1, název: |
místo:
„Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/947 ze dne 9. června 2021, kterým se zřizuje Nástroj pro sousedství a rozvojovou a mezinárodní spolupráci – Globální Evropa, mění a zrušuje rozhodnutí č. 466/2014/EU a zrušují nařízení (EU) 2017/1601 a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 480/2009“,
má být:
„Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/947 ze dne 9. června 2021, kterým se zřizuje Nástroj pro sousedství a rozvojovou a mezinárodní spolupráci – Globální Evropa, mění a zrušuje rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 466/2014/EU a zrušují nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1601 a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 480/2009“.
2. |
Strana 32, čl. 25 odst. 2 písm. c): |
místo:
„c) |
mimořádných opatření pomoci uvedených v čl. 23 odst. 4, u nichž financování z prostředků Unie nepřekračuje 20 000 000EUR;“, |
má být:
„c) |
mimořádných opatření pomoci uvedených v čl. 23 odst. 6, u nichž financování z prostředků Unie nepřekračuje 20 000 000EUR;“. |
3. |
Strana 46, čl. 38 odst. 8: |
místo:
„8. Komise předloží strategické radě EFSD+, regionálním provozním radám, Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o finančních nástrojích, rozpočtových zárukách, včetně těch, které provádí EIB, a finanční pomoci v souladu s čl. 41 odst. 4 a 5 a články 241 a 250 finančního nařízení.“,
má být:
„8. Komise předloží strategické radě EFSD+, regionálním provozním radám, Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o finančních nástrojích, rozpočtových zárukách, včetně těch, které provádí EIB, a finanční pomoci v souladu s čl. 41 odst. 4 a 5 tohoto nařízení a články 241 a 250 finančního nařízení.“.
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/43 |
Oprava nařízení Komise (EU) č. 1129/2011 ze dne 11. listopadu 2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 vytvořením seznamu potravinářských přídatných látek Unie
( Úřední věstník Evropské unie L 295 ze dne 12. listopadu 2011 )
Strana 76, příloha, kterou se mění příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008, část E, kategorie 05.2, číslo označení E 950 Acesulfam K a E 951 Aspartam, dvacátý a dvacátý první řádek, poslední sloupec:
místo:
„pouze cukrovinky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce, se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“,
má být:
„pouze výrobky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“.
Strana 77, příloha, kterou se mění příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008, část E, kategorie 05.2, číslo označení E 954 Sacharin a jeho sodné, draselné a vápenaté soli, E 955 Sukralosa, E 957 Thaumatin, E 959 Neohesperidin DC, E 961 Neotam a E 962 Sůl aspartamu-acesulfamu, první až šestý řádek, poslední sloupec:
místo:
„pouze cukrovinky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce, se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“,
má být:
„pouze výrobky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“.
Strana 85, příloha, kterou se mění příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008, část E, kategorie 05.4, číslo označení E 950 Acesulfam K, E 951 Aspartam, E 954 Sacharin a jeho sodné, draselné a vápenaté soli, E 955 Sukralosa, E 957 Thaumatin, sedmnáctý až dvacátý první řádek, poslední sloupec; strana 86, příloha, kterou se mění příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008, část E, kategorie 05.4, číslo označení E 959 Neohesperidin DC, E 961 Neotam a E 962 Sůl aspartamu-acesulfamu, první až třetí řádek, poslední sloupec:
místo:
„pouze cukrovinky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“,
má být:
„pouze výrobky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“.
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/44 |
Oprava nařízení Komise (EU) 2021/1156 ze dne 13. července 2021, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 a příloha nařízení Komise (EU) č. 231/2012, pokud jde o steviol-glykosidy (E 960) a rebaudiosid M produkované enzymatickou modifikací steviol-glykosidů ze stévie
( Úřední věstník Evropské unie L 249 ze dne 14. července 2021 )
Strana 91, příloha I, kterou se mění příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008, bod 9, kategorie 05.2, číslo označení E 960a – 960c Steviol-glykosidy, první řádek, poslední sloupec:
místo:
„pouze cukrovinky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“,
má být:
„pouze výrobky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“.
Strana 92, příloha I, kterou se mění příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008, bod 11, kategorie 05.4, číslo označení E 960a – 960c Steviol-glykosidy, druhý řádek, poslední sloupec:
místo:
„pouze cukrovinky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“,
má být:
„pouze výrobky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“.
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/45 |
Oprava nařízení Komise (EU) č. 497/2014 ze dne 14. května 2014, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 a příloha nařízení Komise (EU) č. 231/2012, pokud jde o použití advantamu jako sladidla
( Úřední věstník Evropské unie L 143 ze dne 15. května 2014 )
Strana 9, příloha I, kterou se mění příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008, bod 2, kategorie 05.2, číslo označení E 969 Advantam, první řádek, poslední sloupec:
místo:
„pouze cukrovinky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“,
má být:
„pouze výrobky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“.
Strana 9, příloha I, kterou se mění příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008, bod 2, kategorie 05.4, číslo označení E 969 Advantam, třetí řádek, poslední sloupec:
místo:
„pouze cukrovinky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“,
má být:
„pouze výrobky na bázi kakaa nebo sušeného ovoce se sníženým obsahem energie nebo bez přidaného cukru“.
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/46 |
Oprava nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2021/234 ze dne 7. prosince 2020, kterým se mění nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446, pokud jde o obecné požadavky na údaje, a nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/341, pokud jde o kódy, které se mají používat v některých formulářích
( Úřední věstník Evropské unie L 63 ze dne 23. února 2021 )
Strana 7, příloha I, kterou se nahrazuje příloha B nařízení (EU) 2015/2446, hlava I kapitola 2 oddíl 1, řádek pro sloupec D2, druhý sloupec tabulky:
místo:
„Zvláštní režim – tranzitní prohlášení s omezeným datovým souborem (železniční, letecká a námořní doprava)“,
má být:
„Zvláštní režim – tranzitní prohlášení se sníženým souborem údajů (železniční, letecká a námořní doprava)“.
Strana 60, příloha I, kterou se nahrazuje příloha B nařízení (EU) 2015/2446, hlava I kapitola 3 oddíl 3, řádek pro číslo DP 11 08 000 000, třetí sloupec tabulky:
místo:
„Ukazatel omezeného souboru údajů“,
má být:
„Ukazatel sníženého souboru údajů“.
Strana 305, příloha I, kterou se nahrazuje příloha B nařízení (EU) 2015/2446, hlava II, text vztahující se k datovému prvku 11 08 000 000:
místo:
„ Ukazatel omezeného souboru údajů
Sloupce D1 a D2 tabulky požadavků na údaje:
Pomocí příslušných kódů uveďte, zda prohlášení obsahuje omezený soubor údajů.“,
má být:
„ Ukazatel sníženého souboru údajů
Sloupce D1 a D2 tabulky požadavků na údaje:
Pomocí příslušných kódů uveďte, zda prohlášení obsahuje snížený soubor údajů.“.
Strana 353, příloha II, kterou se v nařízení (EU) 2015/2446 doplňuje příloha C, řádek pro sloupec D2, druhý sloupec tabulky:
místo:
„Zvláštní režim – tranzitní prohlášení s omezeným datovým souborem (železniční, letecká a námořní doprava)“,
má být:
„Zvláštní režim – tranzitní prohlášení se sníženým souborem údajů (železniční, letecká a námořní doprava)“.
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/47 |
Oprava prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2447 ze dne 24. listopadu 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie
( Úřední věstník Evropské unie L 343 ze dne 29. prosince 2015 )
Strana 702, čl. 335 odst. 4 druhý pododstavec uvozující věta:
místo:
„Tento důkaz lze podat jedním z těchto způsobů nebo jejich kombinací:“,
má být:
„Tento důkaz lze podat zejména jedním z těchto způsobů nebo jejich kombinací:“.
2.12.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 430/48 |
Oprava prováděcího nařízení Komise (EU) 2020/639 ze dne 12. května 2020, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) 2019/947, pokud jde o standardní scénáře pro provoz ve vizuálním dohledu nebo mimo vizuální dohled
( Úřední věstník Evropské unie L 150 ze dne 13. května 2020 )
Strana 2, čl. 1 bod 1, kterým se doplňují body 24 až 34 v článku 2 prováděcího nařízení (EU) 2019/947, body 26, 27 a 28:
místo:
„26) |
„řídicí jednotkou“ vybavení nebo systém vybavení pro řízení bezpilotních letadel na dálku ve smyslu čl. 3 bodu 32 nařízení (EU) 2018/1139, které podporuje řízení nebo monitorování bezpilotního letadla v kterékoli fázi letu, s výjimkou veškeré infrastruktury podporující službu řídicího a ovládacího (C2) spojení; |
27) |
„službou spojení C2“ komunikační služba poskytovaná třetí stranou, která zajišťuje řízení a ovládání mezi bezpilotním letadlem a řídicí jednotkou; |
28) |
„letovým zeměpisným prostorem“ prostorově i časově vymezený rozsah vzdušného prostoru, v němž plánuje provozovatel bezpilotního systému uskutečnit provoz podle běžných postupů popsaných v dodatku 5 odst. 6 písm. c) přílohy;“, |
má být:
„26) |
„ovládací jednotkou“ vybavení nebo systém vybavení pro řízení bezpilotních letadel na dálku ve smyslu čl. 3 bodu 32 nařízení (EU) 2018/1139, který podporuje řízení nebo monitorování bezpilotního letadla v kterékoli fázi letu, s výjimkou jakékoli infrastruktury podporující službu řídicího a kontrolního (C2) spoje; |
27) |
„službou C2 spoje“ komunikační služba poskytovaná třetí stranou, která zajišťuje řízení a kontrolu mezi bezpilotním letadlem a ovládací jednotkou; |
28) |
„letovým zeměpisným prostorem“ prostorově i časově vymezená část (vymezené části) vzdušného prostoru, v níž (v nichž) plánuje provozovatel bezpilotního systému uskutečnit provoz podle běžných postupů popsaných v dodatku 5 odst. 6 písm. c) přílohy;“. |
Strana 8, příloha, kterou se nahrazuje příloha prováděcího nařízení (EU) 2019/947, část A, bod UAS.OPEN.060 odst. 2 písm. d):.
místo:
„d) |
je schopen udržet bezpilotní letadlo pod kontrolou, vyjma případů ztráty spojení nebo při provozování bezpilotního letadla ve volném letu;“, |
má být:
„d) |
je schopen udržet bezpilotní letadlo pod kontrolou, vyjma případů ztráty spoje nebo při provozování bezpilotního letadla ve volném letu;“. |
Strana 16, příloha, kterou se nahrazuje příloha prováděcího nařízení (EU) 2019/947, dodatek 1, kapitola I (STS-01), bod UAS.STS-01.020 odst. 1 písm. c) bod ii):.
místo:
„ii) |
pro provoz upoutaného bezpilotního letadla kruh o poloměru rovnajícím se délce postroje plus 5 m, přičemž jeho střed je v bodě, kde je postroj připevněný nad povrchem země;“, |
má být:
„ii) |
pro provoz upoutaného bezpilotního letadla kruh o poloměru rovnajícím se délce poutacího lana plus 5 m, přičemž jeho střed je v bodě, kde je lano připevněno nad povrchem země;“. |
Strana 18, příloha, kterou se nahrazuje příloha prováděcího nařízení (EU) 2019/947, dodatek 1, kapitola I (STS-01), bod UAS.STS-01.040 odst. 2 písm. c):
místo:
„c) |
je schopen udržet bezpilotní letadlo pod kontrolou, vyjma případů ztráty řídicího a ovládacího (C2) spojení;“, |
má být:
„c) |
je schopen udržet bezpilotní letadlo pod kontrolou, vyjma případů ztráty řídicího a kontrolního (C2) spoje;“. |
Strana 18, příloha, kterou se nahrazuje příloha prováděcího nařízení (EU) 2019/947, dodatek 1, kapitola I (STS-01), bod UAS.STS-01.040 odst. 2 písm. f):
místo:
„f) |
nepředá kontrolu nad bezpilotním letadlem jiné řídicí jednotce;“, |
má být:
„f) |
nepředá kontrolu nad bezpilotním letadlem jiné ovládací jednotce;“. |
Strana 19, příloha, kterou se nahrazuje příloha prováděcího nařízení (EU) 2019/947, dodatek 1, kapitola I (STS-01), doplněk A, odst. 2, tabulka 1, předmět a) Předletová příprava, druhý sloupec, oblast ii) písm. H):
místo:
„H) |
kontrola správného fungování řídicího a ovládacího spojení;“, |
má být:
„H) |
kontrola správného fungování řídicího a kontrolního spoje;“. |
Strana 20, příloha, kterou se nahrazuje příloha prováděcího nařízení (EU) 2019/947, dodatek 1, kapitola I (STS-01), doplněk A, odst. 2, tabulka 1, předmět b) Postupy za letu, druhý sloupec, oblast iii) písm. G):
místo:
„G) |
prokázání metody obnovení spojení po úmyslné (simulované) ztrátě řídicího a ovládacího spojení.“, |
má být:
„G) |
prokázání metody obnovení spoje po úmyslné (simulované) ztrátě řídicího a kontrolního spoje.“ |
Strana 23, příloha, kterou se nahrazuje příloha prováděcího nařízení (EU) 2019/947, dodatek 1, kapitola II (STS-02), bod UAS.STS-02.040 odst. 2 písm. b):
místo:
„b) |
je schopen udržet bezpilotní letadlo pod kontrolou, vyjma případů ztráty řídicího a ovládacího (C2) spojení;“, |
má být:
„b) |
je schopen udržet bezpilotní letadlo pod kontrolou, vyjma případů ztráty řídicího a kontrolního (C2) spoje;“. |
Strana 23, příloha, kterou se nahrazuje příloha prováděcího nařízení (EU) 2019/947, dodatek 1, kapitola II (STS-02), bod UAS.STS-02.040 odst. 2 písm. e):
místo:
„e) |
nepředá kontrolu nad bezpilotním letadlem jiné řídicí jednotce;“, |
má být:
„e) |
nepředá kontrolu nad bezpilotním letadlem jiné ovládací jednotce;“. |
Strana 24, příloha, kterou se nahrazuje příloha prováděcího nařízení (EU) 2019/947, dodatek 1, kapitola II (STS-02), doplněk A, odst. 2, tabulka 1, předmět a) provoz mimo vizuální dohled prováděný v STS-02, druhý sloupec, oblast i) písm. B):
místo:
„B) |
provoz s pozorovateli vzdušného provozu: odpovídající umístění pozorovatelů vzdušného provozu a plán sladění činností, které zahrnuje frazeologii, koordinaci a komunikační prostředky;“, |
má být:
„B) |
provoz s pozorovateli vzdušného prostoru: odpovídající umístění pozorovatelů vzdušného prostoru a plán sladění činností, které zahrnuje frazeologii, koordinaci a komunikační prostředky;“. |