ISSN 1725-5074 doi:10.3000/17255074.L_2010.274.ces |
||
Úřední věstník Evropské unie |
L 274 |
|
![]() |
||
České vydání |
Právní předpisy |
Svazek 53 |
|
|
IV Akty přijaté před 1. prosincem 2009 podle Smlouvy o ES, Smlouvy o EU a Smlouvy o Euratomu |
|
|
|
2010/608/ES |
|
|
* |
Rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2009 o státní podpoře C 10/09 (ex N 138/09), kterou Nizozemsko poskytlo pro záložní facilitu pro nelikvidní aktiva a plán restrukturalizace podniku ING (oznámeno pod číslem K(2009) 9000) ( 1 ) |
|
|
|
(1) Text s významem pro EHP |
CS |
Akty, jejichž název není vyti_těn tučně, se vztahují ke každodennímu řízení záležitostí v zemědělství a obecně platí po omezenou dobu. Názvy všech ostatních aktů jsou vytištěny tučně a předchází jim hvězdička. |
II Nelegislativní akty
ROZHODNUTÍ
19.10.2010 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 274/1 |
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. ledna 2010
o státní podpoře C 56/07 (dříve E 15/05), kterou Francie poskytla společnosti La Poste
(oznámeno pod číslem K(2010) 133)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/605/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (1), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě zúčastněných stran k předložení připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (2),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) |
Komise dne 21. prosince 2005 schválila převod bankovních a finančních činností ze společnosti La Poste na její dceřinou společnost La Banque Postale (3). Komise ve svém rozhodnutí zdůraznila, že otázka neomezené záruky státu ve prospěch La Poste bude předmětem zvláštního postupu. |
(2) |
Dne 21. února 2006 informovala Komise podle článku 17 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (4), kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jako „procesní nařízení“), francouzské orgány o svých předběžných závěrech ohledně neomezené záruky státu, která vyplývá z postavení La Poste a která představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a vyzvala je, aby předložily své připomínky. Jelikož tato předpokládaná neomezená záruka státu vstoupila v platnost před 1. lednem 1958, Komise použila procesní pravidla o stávajících podporách podle čl. 1 písm. b) výše uvedeného procesního nařízení (5). |
(3) |
Komise obdržela odpověď francouzských orgánů dne 24. dubna 2006. |
(4) |
Komise dne 4. října 2006 vyzvala Francii podle článku 18 procesního nařízení, aby nejpozději dne 31. prosince 2008 zrušila záruku za všechny závazky ve prospěch La Poste vyplývající z jejího postavení. |
(5) |
Komise dne 6. prosince 2006 obdržela oznámení francouzských orgánů, které zpochybňuje závěry předložené Komisí v jejím dopise ze dne 4. října 2006. |
(6) |
Po setkání s odbory Komise, pověřenými hospodářskou soutěží (dále jako „GŘ pro hospodářskou soutěž“), předložily francouzské orgány Komisi dopisem ze dne 16. ledna 2007 návrh změny prováděcího nařízení k zákonu č. 80-539 ze dne 16. července 1980 o povinnostech v oblasti správy a o výkonu rozsudků právnickými osobami veřejného práva (6) (dále jako „zákon ze dne 16. července 1980“), tj. nařízení č. 81-501 ze dne 12. května 1981 k provádění zákona ze dne 16. července 1980 o povinnostech v oblasti správy a o výkonu rozsudků právnickými osobami podle veřejného práva (7) (dále jako „nařízení ze dne 12. května 1981“). |
(7) |
Na žádost Komise o objasnění zaslaly francouzské orgány oznámení obdržené dne 1. února 2007, které vysvětluje situaci věřitelů La Poste v případě, kdy by se La Poste ocitla ve finančních potížích. |
(8) |
Francouzské orgány oznámením ze dne 19. března 2007 zaslaly dodatečný návrh v tom smyslu, že se spolu s La Poste zaváží, že ve všech smlouvách o financování a emisních prospektech bude uvedeno, že neexistuje záruka. |
(9) |
Komise dopisem ze dne 29. listopadu 2007 informovala Francii o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU proti tomuto opatření (dále jako „rozhodnutí o zahájení řízení“). |
(10) |
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné, aby předložili připomínky k dotčenému opatření. |
(11) |
Komise v této věci neobdržela od zúčastněných stran žádné připomínky. |
(12) |
Komise obdržela písemné připomínky Francie dne 23. ledna 2008. |
(13) |
Komise zveřejnila na internetových stránkách GŘ pro hospodářskou soutěž výběrové řízení na vypracování studie o neomezené záruce Francouzské republiky ve prospěch La Poste. Před uplynutím lhůty stanovené na 21. dubna 2008 byly doručeny čtyři nabídky. Vypracování studie bylo svěřeno paní Sophii NICINSKI, universitní profesorce veřejného práva a autorce publikací o státních zárukách za veřejnou výrobní a obchodní instituci. Tato odbornice (dále jako „odborník Komise“) odevzdala zprávu dne 17. listopadu 2008. |
(14) |
Po zveřejnění informací v tisku, že francouzská vláda schválila návrh zákona potvrzujícího změnu postavení La Poste, dotázala se Komise Francie dne 20. července 2009, zda je ochotna zavázat se k přeměně La Poste na akciovou společnost podléhající řízení týkajícímu se soudní správy a soudního vyrovnání obecného práva. Komise s tímtéž dopisem zaslala francouzským orgánům zprávu svého odborníka. |
(15) |
Oznámením zaslaným dne 31. července 2009 informovala Francie Komisi, že Rada ministrů na zasedání dne 29. července 2009 schválila návrh zákona o La Poste a poštovních činnostech, která ustanovuje přeměnu La Poste na akciovou společnost ke dni 1. ledna 2010. Francouzské orgány kromě toho uvedly, že zašlou své připomínky ke zprávě odborníka Komise. |
(16) |
Po dvou písemných upomínacích dopisech Komise datovaných ke dni 9. září a 6. října 2009 sdělila Francie v oznámení zaslaném dne 27. října 2009 své připomínky ke zprávě odborníka Komise a zaslala stanovisko pana Guy Carcassonne, univerzitního profesora s agregací pro právnické fakulty (dále jako „znalec francouzských orgánů“). |
(17) |
Dne 11. prosince 2009 byla podána změna návrhu zákona o La Poste a poštovních činnostech, jíž se odkládá přeměna La Poste na akciovou společnost na březen 2010. |
2. POPIS OPATŘENÍ
(18) |
Zákonem č. 90-568 ze dne 2. července 1990 o organizování veřejných služeb La Poste a o France-Télécom (9) (dále jako „zákon ze dne 2. července 1990“) bylo přeměněno bývalé generální ředitelství pošt a telekomunikací na dvě právnické osoby veřejného práva: La Poste a France-Télécom. |
(19) |
Zákon nestanovil určité právnické osoby jako veřejné instituce správní povahy (EPA) nebo veřejné instituce výrobní a obchodní povahy (EPIC) (10). To je případ La Poste. Kasační soud (druhý občanskoprávní senát) (11) se v rozsudku ze dne 18. ledna 2001 nicméně podržel zásady, podle níž je La Poste rovnocenná EPIC (12). Právní důsledky postavení La Poste jsou následující: |
2.1 NEPOUŽITELNOST INSOLVENČNÍHO ŘÍZENÍ A KONKURZNÍHO ŘÍZENÍ NA LA POSTE
(20) |
Článek 1 zákona ze dne 2. července 1990 určil La Poste jako právnickou osobu veřejného práva. Právnické osoby veřejného práva ve Francii tedy nepodléhají obecnému právu ve věcech soudní správy a soudního vyrovnání. |
(21) |
Nepoužitelnost insolvenčního řízení a konkurzního řízení na právnické osoby veřejného práva vyplývá z obecné zásady nezabavitelnosti majetku právnických osob veřejného práva, uznávané francouzskou judikaturou, zejména Kasačním soudem již od konce 19. století (13). |
(22) |
Kromě toho článek 2 zákona č. 85-98 ze dne 25. ledna 1985 o soudní správě a soudním vyrovnání podniků (14) (dále jako „zákon ze dne 25. ledna 1985“), který vymezuje působnost řízení týkajícího se soudní správy a soudního vyrovnání veřejného práva ve Francii, změněný na článek L 620-2 obchodního zákoníku, stanoví: „Soudní správa a soudní vyrovnání se vztahují na všechny obchodníky, na všechny osoby zapsané v živnostenském rejstříku, na všechny zemědělce a na všechny právnické osoby soukromého práva.“ Ze znění tohoto článku, jakož i z jeho výkladu podávaného francouzskou judikaturou (15) vyplývá, že hromadná řízení obecného práva se nevztahují na právnické osoby veřejného práva. |
2.2 POUŽITELNOST ZÁKONA ZE DNE 16. ČERVENCE 1980 A ZÁSADY KONEČNÉ ODPOVĚDNOSTI STÁTU ZA DLUHY PRÁVNICKÝCH OSOB VEŘEJNÉHO PRÁVA NA LA POSTE
(23) |
Zákon ze dne 16. července 1980 se vztahuje na La Poste, která je zákonem ze dne 2. července 1990 určena jako právnická osoba veřejného práva. |
(24) |
Ustanovení čl. 1 odst. II zákona ze dne 16. července 1980 stanoví: „jestliže správní celek nebo veřejná instituce byla pravomocně odsouzena k zaplacení peněžní částky, jejíž výše je stanovena v samotném rozsudku, tato částka musí být uhrazena nebo poukázána k úhradě ve lhůtě dvou měsíců od data doručení soudního rozhodnutí. Nedojde-li k uhrazení nebo poukázání v této lhůtě, představitel státu v departementu nebo dozorčí orgán provede úhradu z moci úřední. V případě nedostatečných prostředků představitel státu v departementu nebo dozorčí orgán zašle správnímu celku nebo instituci úřední výzvu, aby vytvořily potřebné zdroje; pokud řídící orgán správního celku nebo instituce tyto zdroje neuvolnily nebo nevytvořily, představitel státu v departementu nebo dozorčí orgán toto zajistí a v případě potřeby provede úhradu z moci úřední“. |
(25) |
Ustanovení čl. 3-1 čtvrtého pododstavce nařízení ze dne 12. května 1981 stanoví, že „zůstala-li úřední výzva po uplynutí těchto lhůt bez účinku (16), představitel státu nebo dozorčí orgán zanese výdaj do rozpočtu správního celku nebo instituce v prodlení. V případě potřeby uvolní potřebné zdroje buď snížením prostředků, určených na jiné výdaje nebo dosud nevyužitých, anebo navýšením zdrojů“. Nakonec čl. 3-1 druhý pododstavec uvedeného nařízení stanoví, že „pokud územní samospráva nebo veřejná instituce ve lhůtě osmi dnů od úředního oznámení o zaúčtování prostředků dlužnou částku neuhradily, učiní tak představitel státu nebo dozorčí orgán z moci úřední ve lhůtě jednoho měsíce“. |
(26) |
Výše uvedené nařízení ze dne 12. května 1981 bylo zrušeno a nahrazeno nařízením č. 2008-479 ze dne 20. května 2008 o výkonu rozsudku odsuzujícího státní správní celky k peněžitému trestu. Článek 10 nového nařízení přejímá nicméně ustanovení čl. 3-1 čtvrtého a pátého pododstavce nařízení ze dne 12. května 1981 (17). Nemění tudíž zásadně toto opatření. |
(27) |
Kromě toho oběžník ze dne 16. října 1989 (18) stanoví, že „v případě nedostatečných nebo chybějících úvěrů, situace uvedená v čl. 1 odst. II druhém pododstavci zákona ze dne 16. července 1980, je příkazce rovněž povinen před uplynutím lhůty čtyř měsíců o tom informovat věřitele doporučeným dopisem s doručenkou a upřesnit výši částky, která bude později uhrazena. Tato úhrada se bude týkat buď celé dlužné částky v případě zcela chybějících úvěrů, nebo zůstatku v případě nedostatečných úvěrů“. |
(28) |
Ze souhrnu těchto ustanovení vyplývá, že zákon ze dne 16. července 1980 a prováděcí předpisy k němu jsou určeny pouze k výkonu pravomocných soudních rozhodnutí, která odsuzují buď stát nebo správní celek nebo veřejnou instituci k zaplacení peněžité částky. Nestanoví řízení o správě nebo konkurzu. |
(29) |
Kromě toho zákon ze dne 16. července 1980 a prováděcí předpisy k němu výslovně označují stát jako orgán příslušný ke splácení dluhů veřejných institucí. Stát disponuje významnými pravomocemi: jedná se jednak o nařízení úhrady z moci úřední, jednak o vytváření dostatečných zdrojů. Toto vede ke zkoumání, do jaké míry lze možnosti odškodnění věřitelů prostřednictvím uplatnění odpovědnosti státu v případě neplnění ze strany La Poste považovat za formu záruky. |
(30) |
Kromě obou předchozích článků (nepoužitelnost insolvenčních řízení a použitelnost zákona ze dne 16. července 1980) zdůraznila Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, že pravidla použitelná na určitá EPIC se mohou uplatnit rovněž na La Poste: |
2.3 PŘEVOD POVINNOSTÍ ZRUŠENÉHO EPIC NA JINOU VEŘEJNOU INSTITUCI NEBO NA STÁT
(31) |
Kodifikační předpis č. 02-060-M95 ze dne 18. července 2002 o úpravě financování a účetnictví státních veřejných institucí výrobní a obchodní povahy (19) (dále jako „kodifikační předpis“) počítá s dvěma hypotézami v případě uzavření EPIC, v nichž působí veřejný účetní.
|
(32) |
Příručka k finanční organizaci založení, přeměně a zrušení státních veřejných institucí a sdružení veřejného zájmu ze dne 14. listopadu 2006 (dále jako „příručka k finanční organizaci“), dostupná na internetových stránkách ministerstva financí, upřesňuje (21): „Právní dokument rušící instituci musí výslovně stanovit převod práv, majetku a povinností rušené instituce v uspořádání, které přebírá její činnost nebo její jmění (tj. buď veřejná společnost, nebo stát)“ […] „Obecněji musí být stanoveno, že nová instituce nahrazuje právnické osoby, jejichž činnost přebírá s právy a povinnostmi vyplývajícími z dosud uzavřených smluv za účelem plnění poslání, jimiž byla pověřena“. |
(33) |
Ačkoli ustanovení kodifikačního předpisu a příručky o finanční organizaci lze použít pouze na EPIC, v nichž působí veřejný účetní, určité články naznačují, že dluhy EPIC, v nichž nepůsobí veřejný účetní, budou rovněž převedeny na stát nebo jinou veřejnou společnost. |
(34) |
Například Charbonnages de France v poznámkách ke svým finančním účtům ze dne 31. prosince 2000 oznámila, že veškerá práva a povinnosti EPIC musí být v případě jejího zrušení převedeny buď na jiný právnický subjekt veřejného práva, anebo přímo na francouzskou vládu, a podmínky takového převodu musí být upřesněny zákonem přijatým za účelem zrušení dotyčné EPIC. Toto tvrzení se neomezuje pouze na EPIC, v nichž působí veřejný účetní; v Charbonnages de France ostatně veřejný účetní nepůsobí. |
(35) |
Kromě toho podle určitých ratingových agentur při případném zrušení ERAP (Entreprise de recherches et d’activités pétrolières) (22), i když ERAP je rovněž EPIC, kde veřejný účetní nepůsobí, zůstatek jeho dluhu a jeho aktiv bude rovněž převeden na stát. Podle agentury Fitch (23)„ERAP jakožto EPIC nepodléhá likvidačnímu řízení. Může být zrušen pouze legislativním opatřením a v tomto případě zůstatek jeho dluhu a jeho aktiv připadá státu“. Podle agentury Moody’s (24)„ERAP nemůže být předmětem restrukturalizací uložených procesním soudem pro soudní vyrovnání. V případě zrušení společnosti tak její aktiva/pasiva budou převedena na orgán odpovědný za její založení, to znamená přímo na stát“. |
(36) |
S ohledem na tyto skutečnosti, a ačkoli u La Poste nepůsobí veřejný účetní (25), je zapotřebí posoudit, zda za předpokladu konkurzu lze zásadu převodu dluhů na stát nebo jiný právnický subjekt veřejného práva použít na La Poste vzhledem k jejímu postavení rovnocennému EPIC. Věřitel tudíž bude mít záruku, že o pohledávku nepřijde a může se spokojit s nižší úrokovou sazbou nebo poskytnout výhodnější podmínky a platební lhůty, než kdyby taková záruka neexistovala. Takový převod bude mít tedy stejný účinek jako záruka. |
2.4 PŘÍMÝ PŘÍSTUP K ÚČTŮM STÁTNÍ POKLADNY
(37) |
Dále podle agentury Fitch (26)„platební schopnost ERAP je zaručena jeho okamžitým přístupem k účtu záloh státní pokladny“. Jelikož ERAP je EPIC, je zapotřebí posoudit rovněž možný přístup La Poste k účtům záloh státní pokladny. |
3. PŘIPOMÍNKY A NÁVRHY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(38) |
Následně po rozhodnutí o zahájení sdělily francouzské orgány Komisi své připomínky a návrhy dopisem ze dne 23. ledna 2008. Tento dopis doplňuje připomínky a návrhy rozvedené v předchozích dopisech francouzských orgánů (27) a shrnuté v rozhodnutí o zahájení řízení. |
3.1 PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(39) |
Francouzské orgány popírají jednak existenci záruky, jednak poskytnutí výhody La Poste. |
3.1.1 ABSENCE ZÁRUKY
(40) |
Podle francouzských orgánů jednak není veřejným institucím poskytována automatická záruka v důsledku jejich postavení (A), jednak je odůvodnění Komise v rozhodnutí o zahájení řízení chybné (B). |
A. Veřejným institucím není poskytována automatická záruka v důsledku jejich postavení (28)
(41) |
Za prvé, žádný právní dokument ani žádné rozhodnutí nezavádí zásadu, podle které by stát za dluhy EPIC ručil ze zásady a neomezeně. |
(42) |
Za druhé, judikatura se vyslovila k absenci záruk. Zejména v rozhodnutí ohledně Société de l'hôtel d’Albe (29) Státní rada rozhodla, že „státní úřad pro cestovní ruch jako finančně samostatná právnická osoba (…) je veřejnou institucí, že v důsledku toho stát nemůže být povinen hradit dluhy sjednané touto institucí; že ministr veřejných prací tudíž právem odmítl vyhovět žádosti [věřitele].“ Táž úvaha zjevně následovala, pokud jde o místní správní celky v obou rozhodnutích Státní rady ve věci Campoloro (30). |
(43) |
Za třetí, ústavní zákon ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech (31) (dále jako „LOLF“) stanoví, že záruka může být zřízena pouze ustanovením rozpočtového zákona (32). Podle znalce francouzských orgánů (33) tudíž od úplného nabytí účinnosti LOLF ke dni 1. ledna 2005 nemohla být podle zákona vystavena žádná implicitní záruka. Na dluhy sjednané společností La Poste před 1. lednem 2005 se tudíž nevztahovala žádná implicitní záruka. Pokud se jedná o dluhy sjednané společností La Poste před dnem 1. ledna 2005, znalec francouzských orgánů má za to, že při neexistenci sporného rozhodnutí nelze stanovit, zda neplatnost implicitních záruk vystavených před dnem 1. ledna 2005, jejichž poskytnutí nebylo výslovně povoleno rozpočtovým zákonem, by mohla – nebo nemohla – být zamítnuta z důvodu dodržování práv věřitele chráněných ústavou. |
(44) |
Za čtvrté, kdyby EPIC byla poskytnuta státní záruka, změna jejich postavení by vyžadovala zavedení opatření k ochraně práv věřitelů. Takový mechanismus však nikdy nebyl zaveden. Naopak při přeměně správy pošt a telekomunikací na samostatnou právnickou osobu (La Poste) ke dni 1. ledna 1991 stát výnosem ze dne 31. prosince 1990 poskytl výslovnou záruku za dluhy sjednané před 31. prosincem 1990 a převedené na La Poste. Toto nebylo nutné, kdyby La Poste jakožto instituci s postavením rovnocenným EPIC byla statutárně poskytnuta státní záruka. Byly rovněž přijaty právní a správní předpisy, které poskytují státní záruky za určité činnosti ERAP a Francouzské agentury pro rozvoj, které jsou obě EPIC. |
(45) |
Nakonec francouzské orgány citují z článku (34) pana Labetoullea, bývalého předsedy sekce sporných věcí Státní rady. Podle p. Labetoullea „právně neexistuje žádné automatické poskytování, využívání a rozsah této záruky [státní záruky, která by se plnoprávně vztahovala na státní veřejné instituce].“ |
B. Odůvodnění Komise o existenci záruky je chybné (35)
a) Úhrada jednotlivých pohledávek není zaručena
1. Zákon ze dne 16. července 1980 nemůže zakládat záruku
(46) |
Podle francouzských orgánů (36) uděluje zákon ze dne 16. července 1980 dozorčím orgánům pravomoc přenést výkon pravomoci na výkonný orgán osoby, kterou nahrazuje. Z toho titulu může dozorčí orgán vykonávat pouze pravomoci tohoto výkonného orgánu, které nezahrnují možnost volně nakládat se státním rozpočtem. Zákon ze dne 16. července 1980 tudíž neukládá státu povinnost použít své vlastní zdroje. |
(47) |
Francouzské orgány se na podporu tohoto výkladu dovolávají přípravných prací na zákonu ze dne 16. července 1980. Při těchto jednáních se vláda postavila proti změnám, které by státu ukládaly povinnost mimořádného finančního příspěvku územní samosprávě, jejíž zdroje by byly pro výkon soudního rozhodnutí nedostatečné. |
(48) |
Francouzské orgány se odvolávají rovněž na články zásadního významu (37). Tyto články připomínají, že výraz „toto zajistí“, uvedený v článku 1 zákona ze dne 16. července 1980, odkazuje na právo „přenést pravomoci“, podle něhož „je zásadou, že substituent má tytéž pravomoci jako ten, který je substituován“, poskytnutí mimořádného finančního příspěvku je kromě toho „mimo výkon práva přenést pravomoci“, a zákon ze dne 16. července 1980 je tudíž nestanoví. |
(49) |
Francouzské orgány nakonec uvádějí rozhodnutí Státní rady ze dne 10. listopadu 1999 (38) a 18. listopadu 2005 (39) ve věci Campoloro. Státní rada měla za to, že nahrazení obce, která je v prodlení, státem není uvedeno v seznamu povinností uložených zákonem ze dne 16. července 1980. Kromě toho Státní rada při zjišťování, zda je potřeba uplatnit odpovědnost státu pouze při provinění, navíc závažném, ze zásady vyloučila jakoukoli formu odpovědnosti „ze zákona“, tudíž i jakoukoli formu záruky. |
2. Plnou odpovědnost státu, odůvodněnou pouhým nedostatkem aktiv, nelze uplatnit
(50) |
Francouzské orgány kromě toho prohlašují, že možnosti odškodnění věřitelů právnických osob veřejného práva prostřednictvím uplatnění odpovědnosti za restriktivních podmínek nelze považovat za formu záruky. Záruka předpokládá, že ručitel jedná za poživatele záruky. Jedná-li se o odpovědnost za provinění nebo v případě plné odpovědnosti o důsledky bezúhonného jednání, je záruka úplně vyloučena. |
(51) |
Dále francouzské orgány zastávají názor, že v každém případě není možno uplatnit odpovědnost státu pouze z důvodu, že prefekt nebo dozorčí orgán nemohl přijmout žádná opatření, aby byla umožněna úhrada pohledávky z důvodu finanční a majetkové situace správního celku nebo veřejné instituce. |
(52) |
Pokud se jedná o provinění, navíc závažné, nepoužijí-li prefekt nebo dozorčí orgán své pravomoci v případě, že žádné opatření neumožňuje úhradu pohledávky ze strany správního celku nebo veřejné instituce, nelze to samo o sobě považovat za provinění. |
(53) |
Pokud jde o plnou odpovědnost, vylučují ji přinejmenším dvě okolnosti:
|
b) […] (41)
1. Nepoužitelnost řízení o správě a konkurzu obecného práva na právnické osoby veřejného práva nevylučuje možnost úpadku EPIC nebo konkurzního řízení proti ní
(54) |
Podle francouzských orgánů opírá Komise svoji analýzu o své sdělení z roku 2000 o státních podporách ve formě záruk (42), zvláště o jeho bod 2.1.3, který stanoví, že „za podporu ve formě záruky Komise považuje rovněž výhodnější úvěrové podmínky získané podniky, jejichž právní forma vylučuje konkurzní řízení nebo jiná řízení v případě platební neschopnosti, nebo zajistí výslovnou státní záruku nebo pokrytí ztrát státem“. |
(55) |
Francouzské orgány berou na vědomí, že podmínky Smlouvy o ES jsou nadřazeny sdělení z roku 2000 o státních podporách ve formě záruk, přičemž zdůrazňují dva činitele, které podle jejich názoru zbavují uvedené sdělení v daném případě účinnosti:
|
(56) |
Podle francouzských orgánů je však zákon ze dne 25. ledna 1985 pouze zákonem procesním. Skutečnost, že EPIC nespadají do jeho působnosti, neznamená, že u EPIC nemůže dojít k zastavení plateb, stejně jako nezakazuje zahájit proti nim řízení o správě, konkurzu nebo úpadku ad hoc. |
2. Uplatnění „řízení“ zavedeného zákonem ze dne 16. července 1980 spíše než hromadné řízení obecného práva věřitele nijak nezvýhodňuje
(57) |
Po analýze 68. bodu odůvodnění rozhodnutí o zahájení dospěly francouzské orgány k závěru, že Komise používá dvou kritérií pro posouzení, zda použití zvláštního řízení v případě platební neschopnosti subjekt podléhající tomuto řízení zvýhodňuje oproti podnikům podléhajícím obchodnímu právu:
|
(58) |
Ačkoli francouzské orgány popírají nutnost dodržování těchto dvou kritérií (43), pokud Komise považuje tato kritéria za nezbytná a dostatečná, francouzské orgány podle nich posoudí, zda uplatnění ustanovení zákona ze dne 16. července 1980 zvýhodňuje věřitele právnických subjektů veřejného práva oproti věřitelům podniků podléhajících hromadným řízením obecného práva. |
(59) |
Pokud se týká kritéria zveřejnění, francouzské orgány mají za to, že řízení zavedené zákonem ze dne 16. července 1980 je řádně vymezeno ratingovými agenturami jako použitelné v případě platební neschopnosti EPIC, jak o tom svědčí ratingy agentur uváděné Komisí ohledně ERAP. |
(60) |
Pokud jde o kritérium rovnocennosti, francouzské orgány rozlišují případ, kdy lze použít požadavek kontinuity veřejné služby, od případu, kdy takový požadavek uplatnit nelze. |
i) „řízení“ zavedené zákonem ze dne 16. července 1980, analyzované z pohledu zkoušky rovnocennosti – mimo rámec požadavku kontinuity veřejné služby
(61) |
Kdyby podle francouzských orgánů La Poste nebyla schopna splatit své dluhy a kdyby nebylo možno použít požadavek kontinuity veřejné služby, následovalo by další řízení: v nepravděpodobném případě prokázaných finančních potíží a než dojde k situaci nedostatku zdrojů by byl podnik v první etapě nucen vstoupit v jednání se svými věřiteli za účelem vypracování plánu ozdravení pasiv. V druhé etapě, pokud by plán nebyl posouzen jako dostatečný, nebo kdyby neumožňoval odstranit finanční potíže a pokud by nebyla uzavřena nová dohoda s věřiteli, přinejmenším někteří z nich by mohli předat věc příslušnému soudu, aby dosáhli odsouzení dlužníka, a tudíž uznání své pohledávky. V tom případě by bylo uplatněno řízení zavedené zákonem ze dne 16. července 1980. V případě potřeby by vedlo k tomu, že by za řídící orgán La Poste nastoupil dozorčí orgán, aby přijal nezbytná rozhodnutí k zaplacení jejích dluhů ze zdrojů instituce. Kdyby řízení zavedené zákonem ze dne 16. července 1980 narazilo na nedostatek zdrojů La Poste a kdyby tedy dozorčí orgán neměl věcnou možnost vytvořit zdroje nezbytné k zaplacení dlužné částky, neboť by neměl již žádná aktiva k prodeji, řízení by bylo podle zákona ze dne 16. července 1980 ukončeno. |
(62) |
Podle francouzských orgánů by tudíž za předpokladu, že není uplatnitelný žádný požadavek veřejné služby, uplatnění „řízení“ zavedeného zákonem ze dne 16. července 1980 mohlo mít za následek prodej souhrnu aktiv La Poste, avšak v případě nedostatku aktiv by toto řízení neumožnilo uspokojit souhrn věřitelů La Poste. Na konci řízení by dlužníci subjektu podléhajícího zákonu ze dne 16. července 1980 globálně vzato obdrželi stejnou částku jako věřitelé subjektu podléhajícího obchodnímu právu, tj. částku získanou prodejem aktiv. |
(63) |
Toto řízení se liší od řízení použitelného v obchodním právu pouze ve dvou aspektech:
|
(64) |
Francouzské orgány mají za to, že po ukončení řízení již věřitelé nemají možnost opravného prostředku. Podle francouzských orgánů totiž odpovědnost státu nelze uplatnit pouze na základě nedostatečnosti aktiv. Stejně tak věřitelé v řízení soukromého práva „nenabývají znovu svého práva na samostatné soudní stíhání“ po ukončení soudního vyrovnání (44) s výhradou výjimky. |
ii) Řízení zavedené zákonem ze dne 16. července 1980, analyzované z pohledu zkoušky rovnocennosti s přihlédnutím k požadavku kontinuity veřejné služby.
(65) |
Za předpokladu, že by kontinuita veřejné služby byla zajištěna, francouzské orgány připouštějí, že by představitel státu při výkonu svých pravomocí svěřených zákonem ze dne 16. července 1980 mohl rozhodnout, že určitá aktiva nezbytná k plnění poslání veřejné služby nebudou prodána. Pokud by určitý majetek nebyl postoupen z důvodů požadavku kontinuity veřejné služby a stát by za něj neposkytl náhradu, projevila by se tato skutečnost sníženým prodejem aktiv a odpovídajícím snížením částek, které by věřitelé mohli obdržet. Řízení neuděluje věřitelům La Poste větší práva, než která by měli při použití obchodního práva. Podle francouzských orgánů je tudíž kritérium rovnocennosti stanovené Komisí tím spíše splněno. |
(66) |
Francouzské orgány nicméně připouštějí, že za tohoto předpokladu by bylo možno dovolávat se plné odpovědnosti státu, která by se projevila odškodněním věřitelů ve výši újmy, kterou utrpěli, tj. až do výše prodejní hodnoty aktiv, o nichž představitel státu zákonně rozhodl, že nebudou prodána. Podle francouzských orgánů by však toto odškodnění mělo pouze ten důsledek, že by se věřitelé opět ocitli v situaci, která vyplývá z uplatnění obecného práva a nepropůjčila by jim s ohledem na zkoušku rovnocennosti větší práva než ta, která by měli v rámci obecného práva. |
(67) |
Francouzské orgány dospěly k závěru, že řízení zavedené zákonem ze dne 16. července 1980 dodržuje kritéria rovnocennosti a zveřejnění, stanovená Komisí, která jsou postačující pro vyloučení výhody. Domnívají se, že není oprávněné podrobit La Poste závažnému a složitému řízení obecného práva. |
3. Právní dokumenty, které uvádí Komise ohledně povinností plynoucích z vyčerpání zdrojů instituce, se neuplatňují na La Poste
(68) |
Podle francouzských orgánů se právní dokumenty, které uvádí Komise v rozhodnutí o zahájení řízení, zejména v 69. bodě odůvodnění, neuplatňují ani nepřenášejí na La Poste. |
3.1.2 ABSENCE VÝHODY
(69) |
Podle francouzských orgánů se analýza Komise ohledně existence selektivní výhody rozvíjí podle dvou hledisek:
|
A. Ze sdělení Komise z roku 2000 o státních podporách ve formě záruk není možno v daném případě usoudit na přítomnost výhody
(70) |
Francouzské orgány se domnívají, že se Komise v 77. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení dopustila mylného výkladu bodu 2.1.3 sdělení z roku 2000 o státních podporách ve formě záruk. Podle francouzských orgánů bod 2.1.3 znamená, že jestliže určitý podnik, jehož právní forma vylučuje možnost konkurzního nebo insolvenčního řízení, získal výhodnější úvěrové podmínky, zakládají tyto podmínky podporu ve formě záruky. Podle francouzských orgánů v bodě 2.1.3 sdělení Komise z roku 2000 o státních podporách ve formě záruk nic nenaznačuje, že Komise má za to, že skutečnost, že právní forma určitého podniku vylučuje možnost konkurzního řízení, nutně vede k tomu, že tento podnik získá výhodnější finanční podmínky. |
(71) |
Francouzské orgány se kromě toho domnívají, že se La Poste nachází mimo působnost bodu 2.1.3 sdělení z roku 2000 o státních podporách ve formě záruk, neboť toto sdělení se týká případu, v němž právní forma vylučuje jakékoli konkurzní nebo insolvenční řízení, a nikoli zvláštní řízení. Podle francouzských orgánů však Komise neprokázala, že La Poste nemůže vyhlásit úpadek, ani že nelze uplatnit žádné insolvenční řízení. |
B. Absence přičitatelnosti a státních zdrojů
(72) |
Komise v 79. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení připomíná vliv ratingových agentur na úvěrové podmínky, které podniky získaly. |
(73) |
Francouzské orgány připomněly slabé stránky ratingových agentur a prohlašují, že stanovisko zastávané ratingovou agenturou, nezakládá-li se na přesné analýze platného právního rámce, nemůže zakládat zvýhodnění ze strany státu, které by zakládalo státní podporu. Kromě toho, i kdyby toto hodnocení prakticky umožňovalo EPIC výhodný přístup k úvěru, neposkytovalo by jí právně ani prakticky přístup ke státním zdrojům, čímž se nutně vyznačuje státní podpora. |
(74) |
Francouzské orgány dodávají, že analýzy ratingových agentur neobsahují právní hlediska, nýbrž se opírají o subjektivní posouzení toho, co údajně představuje státní podporu v případě potíží dotyčného podniku. |
C. Argumentace v kruhu
(75) |
Podle francouzských orgánů se argumentace Komise pohybuje v kruhu:
|
D. Absence účinku na rating La Poste
(76) |
Podle francouzských orgánů rozhodnutí o zahájení řízení v každém případě neprokázalo, že je rating La Poste vyšší z důvodu údajné neomezené státní záruky. |
a) Názor ratingových agentur nepostačuje jako důkaz jakéhokoli účinku
(77) |
Francouzské orgány vyslovily několik připomínek ohledně studie Standard and Poor’s nazvané „Influence of Government Support on Ratings“, kterou uvádí Komise v 80. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení. Standard and Poor’s v této studii rozlišuje několik kategorií „government supported postal companies“; třídění určuje metodiku, kterou Standard and Poor’s používá pro stanovení ratingu uvedeného subjektu. |
(78) |
Francouzské orgány zdůrazňují, že zařazení do kategorie 1 (45) odpovídá širokým kritériím, jako jsou například druh činnosti nebo hospodářské a sociální prostředí, neodkazuje však na postavení posuzovaného subjektu. |
(79) |
Francouzské orgány poznamenávají, že francouzská a italská pošta byly ke dni 22. listopadu 2004 zařazeny do kategorie 2 (46). Francouzské orgány z dokumentu Standard and Poor’s vyvozují, že finanční výsledky společnosti Poste Italiane neodůvodňuje rating italské pošty. Podle francouzských orgánů tudíž italská pošta obdržela rating ovlivněný ratingem jejího vlastníka, a to i když postavením je společnost Poste Italiane akciovou společností obecného práva. |
(80) |
Francouzské orgány zdůrazňují, že Standard and Poor’s nakonec zařadila La Poste do kategorie 3 (47). Podle francouzských orgánů významné reformy prováděné od konce roku 2004 postupně dovedly Standard and Poor’s k zařazení La Poste do této třetí kategorie. Francouzské orgány z toho vyvozují, že nelze prokázat, že rating společnosti La Poste lze přičítat pouze jejímu postavení nebo jakémukoli mechanismu státní záruky a že tento rating může zakládat státní podporu. |
(81) |
Francouzské orgány nicméně připouštějí, že studie Standard and Poor’s z roku 2004 připomíná otázku postavení La Poste. Francouzské orgány však ujišťují, že jejich následná výměna názorů se Standard and Poor’s umožnila vyjasnění otázky. Francouzské orgány rovněž upozornily agenturu Fitch na neexistenci jakékoli státní záruky za La Poste, načež agentura přistoupila k přezkoumání otázky. |
b) V soukromém sektoru se vyskytují četné případy, v nichž je rating dceřiné společnosti spojen s ratingem mateřské společnosti
(82) |
Podle francouzských orgánů se vliv účasti stálého majoritního akcionáře, který zdůraznily ratingové agentury v případě společnosti Poste Italiane nezávisle na jakékoli statutární zvláštnosti, projeví i v případě soukromých koncernů. Francouzské orgány uvádějí jako příklady sdělení Standard and Poor’s ze dne 3. prosince 2003 o AGF (48), sdělení o Volkswagen Bank GmbH (49) a sdělení o VWFS (50). Podle francouzských orgánů tudíž tento způsob přístupu v žádném případě nepředstavuje zvláštnost veřejného sektoru. |
c) Rating La Poste by se v případě změny jejího postavení nezměnil
(83) |
Francouzské orgány se prostřednictvím analýzy agentury Standard and Poor’s ohledně ratingu La Poste snaží dokázat, že tento rating nezávisí na postavení La Poste. |
(84) |
Za prvé, francouzské orgány zdůrazňují, že v době, kdy vyslovily své připomínky, Standard and Poor’s udělila La Poste ratingovou známku AA se stabilním výhledem. Standard and Poor’s odůvodnila snížení ratingové známky nadcházejícím zhoršením struktury financování koncernu, spojeným s platbou částky 2 miliard EUR, kterou vydá La Poste na reformu financování důchodů úředníků, jakož i „co největší nezávislostí La Poste na jejím akcionáři“. Podle francouzských orgánů by toto snížení, k němuž nedošlo z důvodu změny postavení La Poste, nebylo možno vysvětlit, kdyby rating La Poste byl pouze důsledkem jejího postavení. |
(85) |
Za druhé, francouzské orgány navzdory upřesnění (51) Standard and Poor’s v jejím oznámení ze dne 3. dubna 2007 a uvedenému v 84. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení těžko chápou, jak by La Poste mohla být hodnocena 3 notches pod ratingem státu, jestliže by jí byla poskytnuta státní záruka. Francouzské orgány obdobně nechápou, pokud by ratingové agentury vykládaly ustanovení zákona ze dne 16. července 1980 tak, že ve prospěch věřitelů dotyčných právnických osob zavádějí mechanismus rovnocenný státní záruce, jak by územní samosprávy mohly obdržet rating BBB+, když nejvyšší nadřízený orgán obdržel rating AAA. |
(86) |
Za třetí francouzské orgány zdůrazňují, že ratingová známka Standard and Poor’s ze dne 3. dubna 2007 vychází z výčtu silných a slabých stránek podniku, který neuvádí postavení. Oba prvky, které Standard and Poor’s uvádí na podporu ratingu, tedy hospodářský význam poslání veřejné služby La Poste a „strong shareholder backing“, jsou charakteristickými prvky postavení La Poste. Podle francouzských orgánů totiž pod pojmem „strong shareholder backing“ nelze chápat finanční podporu v rozporu s právem Evropské unie, nýbrž zájem státu na rozvoji La Poste za podmínek „at arm’s length“ (52). Francouzské orgány z toho usuzují, že postavení netvoří podstatnou složku ratingu. |
(87) |
Za čtvrté francouzské orgány připomínají, že ratingová agentura v témž oznámení ze dne 3. dubna 2007 upřesňuje, že nadále postupuje podle metodiky top down, která umožňuje přidělit subjektu rating až o dvě kategorie nižší než rating nejvyššího nadřízeného orgánu. Podle agentury je tato metodika odůvodněná skutečností, že stát má ve střednědobém výhledu zůstat stoprocentním akcionářem La Poste. Francouzské orgány z toho usuzují, že tento přístup není v ničem odůvodněn postavením La Poste. Nakonec se francouzské orgány opírají o citaci Standard and Poor’s (53) a zastávají názor, že Standard and Poor’s nevedla k použití metodiky bottom up vůči společnosti La Poste změna postavení, nýbrž kapitálová otevřenost. Dodávají, že taková změna metodiky se nezbytně neprojeví změnou ratingu vzhledem k očekávanému zlepšení základních ukazatelů La Poste. |
(88) |
Za páté, francouzské orgány připomínají, že výhled stanovený agenturou je stálý, navzdory řízení proti neomezené státní záruce poskytnuté La Poste z důvodu jejího postavení zahájenému Komisí. Kdyby však postavení ovlivňovalo platební schopnost podniku, výhled na jeho změnu by se měl projevit negativním, a nikoli stabilním výhledem. Standard and Poor’s ostatně odůvodňuje stálý výhled skutečností, že stát má zůstat stoprocentním akcionářem podniku po dobu příštích dvou let, a to navzdory možné změně postavení. Francouzské orgány vycházejí z jiné citace Standard and Poor’s (54) a usuzují, že pro stanovení vývoje ratingové známky bere Standard and Poor’s v úvahu vlastní výsledek podniku, jakož i možnost změny akciové účasti, a nikoli možnou změnu postavení. |
(89) |
Za šesté, francouzské orgány citují jiný výňatek z oznámení Standard and Poor’s z roku 2007 (55) a zdůrazňují, že ratingová agentura nepřejímá tvrzení Komise, podle něhož by důsledkem postavení bylo zlepšení finančních podmínek poskytnutých La Poste. Francouzské úřady se opírají o citát ze zprávy Standard and Poor’s, podle níž „Ratingy La Poste nebyly tímto doporučením nepříznivě ovlivněny, neboť se domníváme, že změna v postavení La Poste nutně neodráží snížení významné státní podpory, na níž se zakládají ratingy společnosti La Poste, a která byla opětně potvrzena nedávnými vládními rozhodnutími“ (56) a soudí, že postavení společnosti La Poste neovlivnilo její rating. |
E. Absence účinku na podmínky financování La Poste
(90) |
Nakonec francouzské orgány zkoumají faktické podmínky financování La Poste, aby určily, zda jsou ovlivněny údajnou státní zárukou. |
(91) |
Podle francouzských orgánů jak oznámení Komise o existenci údajné záruky, její údajné neslučitelnosti s právem Evropské unie a jejím budoucím zrušení z této příčiny, tak popírání existence záruky francouzskými orgány před ratingovými agenturami a v tisku neměly žádný vliv na podmínky financování La Poste. La Poste vypsala v říjnu 2006, těsně po oznámení Komise o doporučení vhodných opatření, půjčku formou dluhopisu ve výši 1,8 miliardy EUR se dvěma splatnostmi, 7 a 15 let. La Poste zmínila toto doporučení v prospektu a v průběhu porad s investory upřesnila, že neobdržela státní záruku. Po ukončení emise se však náklady na financování La Poste nijak významně nezměnily (57). Obě emise hojně upisovali evropští investoři s profilem obvyklým pro La Poste, tj. investoři, kteří si ponechávají své dluhopisy až do splatnosti. Francouzské orgány usuzují, že oznámení Komise, které požaduje zrušení uvedené záruky, a zveřejnění stanoviska státu k této otázce neměly žádný vliv na finanční podmínky La Poste na trhu s dluhopisy. Trhy by se totiž domnívaly, že se finanční podmínky La Poste nezakládají na právní nebo faktické existenci jakékoli záruky. |
(92) |
Francouzské orgány uvádějí, že:
|
3.2 NÁVRHY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(93) |
Francouzské orgány však za účelem odstranění všech pochybností Komise uvedly, že kdyby Komise souhlasila s ukončením řízení rozhodnutím o absenci podpory podle čl. 7 odst. 2 jednacího řádu, jsou ochotny zavést následující opatření:
|
3.2.1 VYJASNĚNÍ PROVÁDĚCÍHO NAŘÍZENÍ K ZÁKONU ZE DNE 16. ČERVENCE 1980
(94) |
Podle francouzských orgánů se nejedná o změnu podstaty dotčených ustanovení, nýbrž pouze o objasnění jejich výkladu. Proto také navrhují změnu prováděcího nařízení k zákonu (58). Změna by se týkala čtvrtého pododstavce článku 3-1 nařízení, který upravuje dozorčí pravomoci svěřené prefektovi nebo dozorčímu orgánu. Změna musí umožnit, aby byly odstraněny veškeré pochybnosti Komise, pokud jde o dosah výrazu „toto zajistí“. Navrhuje se tedy upřesnit, že představitel státu nebo orgán pověřený dozorem uvolní zdroje z rozpočtu správního celku nebo instituce. |
(95) |
Znění ustanovení po této změně: „Zůstala-li úřední výzva po uplynutí těchto lhůt bez účinku, představitel státu nebo orgán pověřený dozorem zanese výdaj do rozpočtu správního celku nebo instituce v prodlení. V případě potřeby uvolní potřebné zdroje v rámci rozpočtu správního celku nebo instituce buď snížením prostředků určených na jiné výdaje nebo dosud nevyužitých, anebo navýšením zdrojů“ (změny kurzívou). |
(96) |
Podle francouzských orgánů tento návrh ve spojení s připomínkami a zásadními články přenesenými při předchozích jednáních do dopisu o zahájení vylučuje, aby v rámci řízení zavedeného zákonem ze dne 16. července 1980 mohl prefekt nebo představitel státu navýšit zdroje dotyčného správního celku nebo instituce prostřednictvím finančního příspěvku od státu nebo začleněním veřejných zdrojů. |
3.2.2 VLOŽENÍ POZNÁMKY, KTERÁ UPŘESŇUJE ABSENCI ZÁRUKY, DO SMLUV LA POSTE, KTERÉ ZAHRNUJÍ POHLEDÁVKU
A. Původní návrh francouzských orgánů
(97) |
Komise v 59. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení má za to, že návrh francouzských orgánů na změnu prováděcího nařízení k zákonu ze dne 16. července 1980„neumožňuje vyloučit, že za předpokladu, že zdroje La Poste budou vyčerpány, se věřitel, který by neobdržel úhradu své pohledávky v rámci uplatnění zákona z roku 1980, obrátí na soud, aby byla uplatněna odpovědnost státu na základě porušení rovnosti před veřejnými břemeny“. |
(98) |
Ačkoli francouzské orgány popírají, že odpovědnost státu může být uplatněna pouze na základě platební neschopnosti La Poste, za účelem odstranění pochybností Komise předkládají návrh založený na výjimce přijatého rizika. Tato výjimka, která se vztahuje na režim odpovědnosti státu za provinění i na režim plné odpovědnosti státu, je založena na zásadě, podle níž za újmu vyplývající ze situace, jíž se poškozený vědomě vystavil, mu nevzniká nárok na odškodnění (viz rozhodnutí Státní rady ve věcech Sille (59) a Meunier (60). |
(99) |
Aby se francouzské orgány ujistily o uplatnění této výjimky, navrhují, že věřitelům La Poste úředně potvrdí, že za jejich pohledávku nebyla vystavena státní záruka a že v případě platební neschopnosti není stát povinen převzít finanční závazky podniku při zaplacení pohledávky. Taková informace neodporuje zákonu, neboť zákon nikterak nestanoví, že v případě platební neschopnosti La Poste by stát měl převzít finanční závazky podniku při placení jeho dluhů. |
(100) |
Francouzské orgány se tudíž mimo vyjasnění prováděcího nařízení k zákonu ze dne 16. července 1980 zavazují, že společně s La Poste budou v každé smlouvě o financování (pro všechny nástroje, na které se vztahuje smlouva) uvádět tuto zmínku: „Emise/program/půjčka nejsou kryty žádnou přímou či nepřímou státní zárukou. V případě platební neschopnosti není stát povinen převzít finanční závazky La Poste při placení pohledávky“. |
B. Pochyby vyjádřené Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení
(101) |
Komise v 61. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení uvedla ohledně výše uvedeného návrhu francouzských orgánů následující pochybnosti:
|
C. Údaje uváděné francouzskými orgány v odpověď na tyto pochybnosti
(102) |
Jak bylo připomenuto výše, nelze podle francouzských orgánů uplatnit odpovědnost státu za provinění pouze na základě nedostatku aktiv La Poste, neboť uplatnění odpovědnosti státu předpokládá rozhodnutí státu konat nebo nekonat, a zde se jedná o praktickou nemožnost konat. Návrh francouzských orgánů má tudíž význam pouze jako doplňující opatření k vyjasnění vůči věřitelům, přičemž návrh ostatně umožňuje díky výjimce přijatého rizika vyloučit veškeré riziko uplatnění plné odpovědnosti státu. |
(103) |
Podle francouzských orgánů první námitka Komise odpovídá úvaze, že i když vnitrostátní právo členského státu neobsahuje zákonné ustanovení, pouhé riziko změny v judikatuře, to znamená změna vnitrostátního práva, postačuje k zavedení státní podpory. Francouzské orgány toto odůvodnění zpochybňují. Podle jejich názoru výjimka přijatého rizika představuje obecnou zásadu veřejného práva, obsáhle potvrzenou v judikatuře, nikdy nepopíranou a hojně komentovanou. Komise nemůže zakládat možné opatření podpory na případné změně práva, která je v daném případě více než nepravděpodobná. |
(104) |
Druhá námitka Komise se týká skutečnosti, že se jedná o nástroje druhotného práva, které lze snadno zbavit platnosti. Zákon a právní předpisy jsou ovšem nadřazeny smlouvě. Aby však námitka Komise měla skutečný význam, musela by se dovolávat právního dokumentu vyššího řádu právní síly. Podle francouzských orgánů se však námitka Komise v tomto bodě o nic neopírá. |
(105) |
Francouzské orgány naproti tomu připouštějí, že třetí námitka, která spočívá ve zjištění, že emise dluhopisů nejsou jedinými tvůrčími nástroji pohledávek, je relevantní, ačkoli v případě La Poste má pouze omezený význam, neboť finanční dluh představuje hlavní dluh La Poste a je z velké části založen na dluhopisech. |
D. Rozšíření návrhu
(106) |
Francouzské orgány tudíž upřesnily, že kdyby Komise ukončila formální vyšetřovací řízení rozhodnutím o absenci podpory podle čl. 7 odst. 2 procesního nařízení, jsou ochotny rozšířit svůj návrh zápisu absence záruky na všechny smlouvy zahrnující pohledávku. Podle francouzských orgánů by toto rozšíření umožnilo vyloučit veškeré riziko uplatnění plné odpovědnosti státu, založené pouze na platební neschopnosti La Poste. Kromě toho případ uplatnění plné odpovědnosti státu z důvodu rozhodnutí dozorčího orgánu neprodávat aktiva nezbytná pro kontinuitu veřejné služby by měl pouze ten důsledek, že by se věřitelé opět ocitli v situaci, v níž by byli jakožto věřitelé akciové společnosti. |
E. Posouzení francouzských orgánů ohledně charakteristiky opatření jakožto podpory, následně na jejich návrhy
(107) |
Podle francouzských orgánů by obě výše navrhovaná opatření k vyjasnění umožnila objasnit věřitelům La Poste jejich práva. Francouzské orgány proto nelze považovat za „odpovědné za očekávání věřitelů La Poste ohledně existence záruky“, jak činí Komise v 74. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení, a domnívat se, že svévolně udržuje „neprůhlednou právní situaci“, která by mohla vést stát k tomu, že bude „povinen uhradit dluhy La Poste, kdyby již nebyla schopna dostát svým závazkům“. |
(108) |
Podle francouzských orgánů totiž jednak neuplatnění hromadných řízení obecného práva a použití ustanovení zákona ze dne 16. července 1980 na La Poste neumožňují usoudit na existenci státní záruky, jednak navrhovaná opatření k vyjasnění umožňují vyloučit veškerou odpovědnost státu za uvedenou víru trhu v existenci takové záruky. |
(109) |
Za těchto podmínek nelze státu přičítat žádný případný důsledek. Kritérium přičitatelnosti by tudíž nebylo splněno, na rozdíl od tvrzení Komise v 76. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení. |
(110) |
Stejně tak již neobstojí 75. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení, v němž se Komise odvolává na své výše uvedené sdělení z roku 2000 o státních podporách ve formě záruk za účelem zdůvodnění účasti státních zdrojů, vzhledem k tomu, že žádná skutečnost nepodporuje existenci státní záruky. |
3.2.3 MECHANISMUS ZPĚTNÉHO POSTOUPENÍ
(111) |
Francouzské orgány jsou za účelem doplnění navrhovaného mechanismu ochotny posoudit následující přístup. |
(112) |
Navrhovaný přístup vyplývá z analýzy stanoviska Komise v odstavci 2.1.3 jejího sdělení z roku 2000 o státních podporách ve formě záruk: „Za podporu ve formě záruky Komise považuje rovněž výhodnější úvěrové podmínky získané podniky, jejichž právní forma vylučuje konkurzní řízení nebo jiná řízení v případě platební neschopnosti, nebo zajistí výslovnou státní záruku nebo pokrytí ztrát státem“. Komise právě tak ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvádí v 114. bodě odůvodnění, že považuje za problematickou skutečnost, že „Francie nečiní veškerá vhodná opatření, aby zamezila tomu, že toto postavení vytváří hospodářské důsledky ve prospěch podniku, který působí na konkurenčních trzích“. |
(113) |
Francouzské orgány zpochybňují použitelnost odstavce 2.1.3 sdělení Komise z roku 2000 o státních podporách ve formě záruk na La Poste a zastávají názor, že Komise nebyla schopna prokázat, že se nepoužitelnost hromadných řízení soukromého práva na La Poste projevuje výhodnějšími finančními podmínkami. |
(114) |
Francouzské orgány nicméně navrhly Komisi, že spolu s ní prozkoumají zavedení mechanismu, jímž by La Poste zpětně postoupila státu případný negativní účinek na spread, spojený s nepoužitím hromadných řízení obecného práva na La Poste, v poměru euro za euro podle mechanismu výpočtu, který by Komise schválila a který by bylo možno podrobit auditu. Podle francouzských orgánů by zavedení takového přístupu doplnilo výše uvedené návrhy na vyjasnění, aby utichly pověsti o státní záruce a bylo s konečnou platností vyloučeno riziko podpory. |
4. POSOUZENÍ PODPORY
4.1 CHARAKTERISTIKA PODPORY
(115) |
Ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU stanoví: „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“. |
4.1.1 EXISTENCE NEOMEZENÉ STÁTNÍ ZÁRUKY: EXISTENCE STÁTNÍCH ZDROJŮ
(116) |
Jak bylo upřesněno v 56. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení, La Poste díky svému postavení osoby veřejného práva rovnocenné EPIC využívá zvláštní právní situace jak co do uspokojování svých věřitelů, tak co do udržení svého postavení v případě platební neschopnosti. |
(117) |
Komise na úvod připomíná, že La Poste v oblasti soudní správy a soudního vyrovnání podniků v obtížné situaci nepodléhá obecnému právu (61). Francouzské orgány tento bod nezpochybňují, popírají však, že by existoval jakýkoli mechanismus rovnocenný státní záruce ve prospěch La Poste. Bod 1.2 odst. 2 čtvrtá odrážky sdělení Komise z roku 2008 o použití článků 107 a 108 SFEU na státní podpory ve formě záruk (dále jako „sdělení z roku 2008 o zárukách“) (62) uvádí, že výhodnější úvěrové podmínky získané podniky, jejichž právní forma vylučuje konkurzní řízení nebo jiná řízení v případě platební neschopnosti nebo zajistí výslovnou státní záruku nebo pokrytí ztrát státem, jsou považovány za státní podporu ve formě záruky. Je tudíž zapotřebí prozkoumat argumentaci francouzských orgánů směřující k dokázání, že neexistuje žádná státní záruka. |
A. Záruka za úhradu jednotlivých pohledávek
(118) |
Za účelem stanovení, zda existuje záruka za jednotlivé pohledávky, je především třeba prozkoumat, zda takovou záruku vylučují právní dokumenty nebo judikatura, jak tvrdí francouzské orgány (a). |
(119) |
Komise poté prozkoumá kroky, které věřitel podniká za účelem úhrady své pohledávky za předpokladu, že se La Poste se ocitne ve finančních potížích a nebude moci splácet své dluhy (b). Komise určí, zda při prováděném řízení je věřitel La Poste v situaci srovnatelné se situací věřitele podniku podléhajícího obchodnímu právu. |
a) Na rozdíl od tvrzení francouzských orgánů připouští francouzské právo existenci implicitních záruk, zejména existenci státní záruky v důsledku postavení veřejné instituce
1. Zkoumání argumentů francouzských orgánů (63)
(120) |
Za prvé, francouzské orgány zastávají názor, že žádný právní dokument ani žádné rozhodnutí nevytyčuje zásadu, podle níž by stát ručil za dluhy EPIC. |
(121) |
Komise poznamenává, že i když neexistuje právní dokument nebo rozhodnutí ustanovující výslovně státní záruku ve prospěch EPIC – ostatně stejně jako neexistuje právní dokument nebo rozhodnutí vylučující výslovně jakoukoli státní záruku ve prospěch EPIC – není vyloučena implicitní záruka. |
(122) |
Za druhé, podle francouzských orgánů se judikatura vyslovila k absenci záruk, zejména v rozsudku ohledně Société de l'hôtel d’Albe (64) a ve věci Campoloro (65). |
(123) |
Odborník Komise zdůraznil, že Státní rada v rozhodnutí ve věci Société de l’hôtel d’Albe pouze odmítla vyhovět žádosti věřitele zaslané přímo ministrovi veřejných prací. Uplatnění záruky předpokládá stav platební neschopnosti. Uvedené rozhodnutí se netýká konkrétní situace, v níž by mohla být záruka uplatněna. Mechanismus záruky neznamená, že stát je povinen na pouhou žádost věřitele zaplatit dluh veřejné instituce. |
(124) |
Analýza Komise ohledně Campoloro je vyložena v oddíle 4.1.1.A písm. b) třetí odrážce tohoto rozhodnutí. Jak se ukáže, věc Campoloro naopak ukazuje, že režim odpovědnosti státu při zavádění opatření ohledně splacení dluhů veřejných institucí vykazuje veškeré vlastnosti záručního mechanismu. |
(125) |
Za třetí, znalec francouzských orgánů zastává názor, že za dluhy La Poste sjednané po nabytí účinnosti LOLF, tj. ode dne 1. ledna 2005, nemůže být vystavena implicitní záruka. Pokud se jedná o dluhy sjednané před dnem 1. ledna 2005 a zůstávající v platnosti i po tomto datu, znalec francouzských orgánů uznává, že může nastat rozpor mezi dvěma názory:
|
(126) |
Komise poznamenává, že znalec francouzských orgánů připouští, že není jisté, že absence povolení implicitní záruky z rozpočtového zákona znamená její neplatnost ohledně dluhů sjednaných před datem 1. ledna 2005. Z významnějšího pohledu má Komise za to, že pro určení, zda LOLF zbavil implicitní záruku poskytnutou státem La Poste platnosti či nikoli, je třeba posoudit, od kdy La Poste využívá tuto implicitní záruku, a nikoli data úpisu dluhů sjednaných La Poste. Zde posuzovaná záruka je totiž zárukou zavazující stát a La Poste (věřitelé La Poste jsou pouze jejími nepřímými příjemci): záruka se ostatně týká nejen splacení jednotlivých pohledávek (viz oddíl 4.1.1.A tohoto rozhodnutí), ale také zachování existence La Poste a jejích závazků (viz oddíl 4.1.1.B tohoto rozhodnutí). Jelikož implicitní státní záruka ve prospěch La Poste předcházela datu 1. ledna 2005, Komise má za to, že argument, podle něhož ode dne 1. ledna 2005 neexistují implicitní záruky, není relevantní. |
(127) |
Ústavní rada v 110. bodě odůvodnění svého rozhodnutí ze dne 25. července 2001 o LOLF (67) upřesnila, že záruky, které byly poskytnuty před nabytím účinnosti LOLF a nebyly registrovány, nepozbývají platnosti. Podle odborníka Komise toto odůvodnění platí v úplnosti pro existenci implicitních záruk spojených s postavením veřejných institucí, které nebyly dosud registrovány, ale zůstávají v platnosti. |
(128) |
Znalec francouzských orgánů nicméně vyjadřuje pochybnosti o skutečnosti, že důvody, které vedly Ústavní radu k vyloučení neplatnosti záruk, jejichž poskytnutí nebylo povoleno rozpočtovým zákonem, platí jak pro předpokládané, tak pro skutečné pohledávky. Podle něho se příjemci domnělé implicitní záruky nemohou dovolávat tak nepopiratelných a rozhodujících práv, jako jsou práva z výslovné záruky. |
(129) |
Kromě skutečnosti, že se argument znalce francouzských orgánů omezuje na vyjádření pochybností, a není tudíž rozhodující, Komise poznamenává, že nic v 110. bodě odůvodnění nenaznačuje, že pouze výslovné záruky nepozbývají platnosti. Článek 61 LOLF, na nějž se bod odůvodnění vztahuje, se rovněž neomezuje pouze na výslovné záruky. Komise tudíž má za to, že se stanovisko Ústavní rady, podle něhož postihem za případné chybějící povolení z rozpočtového zákona není neplatnost záruky, vztahuje na implicitní i na výslovné záruky. Proto také má Komise za to, že pokud rozpočtový zákon neobsahuje povolení implicitní záruky poskytnuté státem La Poste, tato záruka tím nepozbývá platnosti. |
(130) |
Kromě toho, jak zdůraznil odborník Komise, se rozsah povinnosti pojmout do rozpočtového zákona státní záruky omezuje na „poskytnutí“ takových záruk. Poskytnutí záruky zahrnuje případy, v nichž stát výslovným projevem vůle rozhodne o poskytnutí záruky za subjekt nebo za činnost. Rozsah povinnosti zahrnout záruky do rozpočtového zákona tudíž nezahrnuje záruky vyvolané postavením nebo povinností podle judikatury, které se vyznačují implicitní a automatickou povahou. Tato druhá kategorie nezávisí na rozhodnutí státu, nýbrž na skutečnosti, že záruka je pouhým důsledkem již existujícího právního rámce, do něhož stát spadá. Existence této druhé kategorie, která nespadá do působnosti článku 34 LOLF, vysvětluje, že judikatura ohledně záruky následkem jednání koncesionářů platí i po roce 2001. Vysvětluje rovněž, že kdykoli je stát akcionářem nebo společníkem koncernu, pro nějž obchodní zákoník neomezuje záruku za dluhy, není povinen to upřesnit ve finančním zákoně. |
(131) |
Komise soudí, že argument francouzských orgánů opírající se o LOLF není přesvědčující, a skutečnost, že žádný rozpočtový zákon neupřesňuje, že stát poskytuje záruku La Poste z důvodu jejího postavení, nevylučuje existenci takové záruky. Komise v každém případě zdůrazňuje, že není vázána charakteristikou opatření jakožto záruky podle francouzského práva, ani skutečností, že by se jednalo o záruku spadající pod ustanovení LOLF. Z hlediska Komise je podstatná charakteristika tohoto opatření se zřetelem k právu Společenství, zvláště ve světle sdělení o zárukách. Komise zdůrazňuje, že právo Společenství uznává existenci implicitní záruky, jestliže je členský stát právně vázán k uhrazení pohledávky jiné osoby v případě její platební neschopnosti (68). |
(132) |
Za čtvrté, pokud by podle francouzských orgánů byla EPIC poskytnuta záruka, změna jejich postavení by vyžadovala zavedení takových opatření ohledně záruky, která ochrání nároky věřitelů vzniklé před přeměnou dotyčné osoby veřejného práva. Jelikož takový mechanismus nebyl nikdy zaveden (viz zejména přeměna France Télécom, Gaz de France, EDF a ADP) (69), dokazovalo by to, že žádná záruka neexistuje. |
(133) |
Jak vysvětluje odborník Komise, takové tvrzení by vycházelo z velmi širokého výkladu ústavní ochrany práva vlastnit majetek. Podle argumentu francouzských orgánů nařizuje ochrana práva vlastnit majetek ochranu veškerých pohledávek. Vzhledem k tomu, že se ústavní ochrana práva vlastnit majetek nevztahuje pouze na případ, kdy toto právo závisí na osobě veřejného práva, takový výklad by znamenal, že dojde-li k něčemu v rámci jakékoli společnosti, pohledávky by měly být chráněny, pokud by je vývoj „učinil zranitelnými“. Za současného stavu francouzského pozitivního práva však pohledávky nejsou ničím chráněny. Kdyby bylo třeba dále omezit argument na případy pohledávek, za něž ručí stát, znamenalo by to, že právo vlastnit majetek, původně garantované státem, by mělo být ústavně chráněno silněji než jiná vlastnická práva. Žádná skutečnost k tomu nesměřuje. Nakonec, pohledávka je osobním právem, které nelze směšovat s právem vlastnit majetek, které je z podstaty právem věcným. Zvýšenou ochranu věcných práv nelze rozšiřovat na osobní práva. |
(134) |
Komise usuzuje, že právo vlastnit majetek nestanovuje přijetí zvláštního opatření k zaručení práv věřitelů v době přeměny EPIC na společnost podléhající řízení týkajícímu se soudní správy a soudního vyrovnání. Neexistence takových opatření tudíž není známkou absence implicitní záruky. |
(135) |
Podle francouzských orgánů nebylo na rozdíl od předchozí situace nezbytné, aby byla poskytnuta implicitní záruka na dluhy sjednané správou pošt a telekomunikací, které byly převedeny na La Poste, pokud byla La Poste statutárně poskytnuta státní záruka. Což však učinil výnos ze dne 31. prosince 1990. |
(136) |
Komise zdůrazňuje, že skutečnost, že francouzské orgány rozhodly o poskytnutí výslovné záruky, nedokazuje neexistenci implicitní záruky. Tatáž úvaha se týká argumentu francouzských orgánů ohledně záruky poskytnuté státem na určité činnosti ERAP a Agence Française du Développement (Francouzské agentury pro rozvoj). Skutečnost, že stát se v určitých případech rozhodl poskytnout výslovnou záruku, přestože již existovala implicitní záruka, lze vysvětlit zejména snahou o transparentnost a o zvýšení právní jistoty věřitelů. Jak totiž tvrdí znalec francouzských orgánů, „příjemci domnělé implicitní záruky se nemohou dovolávat tak nepopiratelných a rozhodujících práv, jako jsou práva z výslovné záruky“. |
(137) |
Nakonec se francouzské orgány dovolávají článku (70) p. Labetoullea, bývalého předsedy sekce sporných věcí Státní rady. Tento článek, stejně jako judikatura ve věci Campoloro, bude zkoumán v oddíle tohoto rozhodnutí týkajícího se uplatnění odpovědnosti státu (71). |
(138) |
Komise usoudila, že:
|
2. Existence implicitních záruk spojených s postavením veřejné instituce je potvrzena oznámením francouzské Státní rady
(139) |
Existence implicitní záruky spojené s postavením veřejné instituce je potvrzena oznámením Státní rady z roku 1995 ve věci Crédit Lyonnais a je již uvedena v rozhodnutí o zahájení řízení (72). Státní rada v tomto oznámení založila předpokládanou záruku pouze na povaze subjektu jakožto veřejné instituce: „U příležitosti návrhu zákona o jednání státu při plánování hospodářského zotavení Crédit Lyonnais a Comptoir des Entrepreneurs Státní rada […] usoudila, že bez výslovného zákonného ustanovení vyplyne státní záruka této instituci ze samotné povahy subjektu jakožto veřejné instituce (73)“. |
(140) |
Komise vícekrát žádala francouzské orgány, aby jí laskavě předaly celé znění tohoto oznámení. |
(141) |
Francouzské orgány odpověděly (74), že dotyčné oznámení, které na žádost vlády nebylo odevzdáno, nebylo formálně vydáno jako úřední dokument. Podle francouzských orgánů tvoří oznámení, které je předmětem zájmu Komise, pouze dotyčná věta v roční zprávě. |
(142) |
Kromě toho podle francouzských orgánů nelze toto stanovisko přenést na La Poste, neboť se vztahuje na veřejnou instituci s veřejným účetním, vytvořenou právě za účelem zajištění řízení podpory státu při hospodářském zotavení Crédit Lyonnais, a předcházelo ústavnímu zákonu ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech (LOLF) ajeho použití by odporovalo pozdější judikatuře Státní rady. |
(143) |
Komise poznamenává, že výklad francouzských orgánů, podle něhož nelze stanovisko Státní rady přenést na La Poste, odporuje samotnému znění stanoviska. V něm se totiž Státní rada nikterak neodvolává na poslání instituce. Kromě toho se odvolává na povahu veřejné instituce, a nikoli veřejných institucí s veřejným účetním. Francouzské orgány ostatně nevysvětlují, proč by toto stanovisko bylo přenosné pouze na veřejné instituce s veřejným účetním. |
(144) |
Pokud se týká argumentu francouzských orgánů, podle nichž nelze stanovisko přenést, neboť předchází LOLF a odporuje pozdější judikatuře Státní rady, Komise výše ukázala, že LOLF nebrání existenci implicitní státní záruky ve prospěch La Poste. |
(145) |
Komise má tudíž za to, že se stanovisko Státní rady uplatňuje na La Poste a že Státní rada připouští existenci státní záruky vyplývající z veřejnoprávní povahy subjektu. |
(146) |
Kromě toho je existence implicitních záruk vyplývajících ze zákonného nebo správního opatření, které „vytváří a nese s sebou finanční důsledky pro stát“, potvrzena oznámením ministra hospodářství, financí a průmyslu ze dne 22. července 2003, jehož předmětem je „registrace mechanismů implicitních nebo výslovných záruk poskytnutých státem“. Toto oznámení dokazuje, že státní záruka může vyplývat z právních aktů velmi rozdílné povahy (75). |
(147) |
Komise rovněž poznamenává, že ve vysvětlovací zprávě přiložené k tomuto oznámení, přesněji v části 3 nazvané „zkušenost s výzvami k záruce a judikatura Rady umožnily vytříbit určitý počet teoretických případů implicitní záruky, jejichž určení je důležité“, francouzské orgány uvádějí, že „Určité právní podmínky zahrnují konstrukčně odpovědnost jejich akcionářů, zejména veřejné společnosti (SNC) a GIE (dočasné sdružení podniků). V případě dvou posledně uvedených forem budou třetí osoby systematicky vyhledávat státního akcionáře. Je tomu tak i se zakládáním veřejných institucí a určitým nabýváním účasti v akciových společnostech“. Francouzské orgány tak samy připomínají, že založení veřejné instituce zahrnuje implicitní záruku státu ve prospěch věřitelů této instituce. |
b) Věřitel La Poste má jistotu, že jeho pohledávka bude uhrazena
(148) |
Komise nyní hodlá prozkoumat kroky, které věřitel podniká za účelem úhrady své pohledávky za předpokladu, že se La Poste ocitne ve finančních potížích a nebude moci splácet své dluhy. Komise určí, zda při ukončení předem stanoveného řízení a uveřejnění je věřitel La Poste v situaci srovnatelné se situací věřitele podniku podléhajícího obchodnímu právu. |
(149) |
Toto zkoumání ukáže, že:
|
1. Tradiční překážky bránící úhradě pohledávky subjektu soukromého práva neexistují, pokud se jedná o veřejné instituce
(150) |
Jak bylo upřesněno v popisu opatření, La Poste v oblasti soudní správy a soudního vyrovnání podniků v obtížné situaci nepodléhá obecnému právu. Věřitel La Poste tudíž neriskuje, že jeho pohledávka zanikne z důvodu zahájení soudního vyrovnání (76), nebo že obdrží pouze částečnou úhradu původní pohledávky po ukončení řízení týkajícího se soudní správy a soudního vyrovnání obecného práva. |
(151) |
Kromě toho, jak zdůraznil odborník Komise, postavení La Poste jako právnické osoby není překážkou existence záruky francouzského státu. Jestliže totiž existují obchodní společnosti, například akciové společnosti (a. s.) a společnosti s ručením omezeným (s. r. o.), jejichž společníci nejsou povinni splácet dluhy instituce, v níž mají podíl, existují naopak četné kategorie společností nebo právnických osob vykonávajících obchodní činnost, kde soukromí společníci za dluhy založené společnosti odpovídají. Je tomu tak u veřejných společností, hospodářských zájmových sdružení a občanských společností. Neexistuje tudíž žádná výslovná zásada obecného práva v oblasti ručení společníků za dluhy. Nelze tudíž prohlásit, že by při neexistenci právního dokumentu byla použitelná zásada absence záruky za dluhy a ztráty. Nezávislost udělená právnickou osobou, stejně jako vlastní jmění, není podle francouzského práva kritériem pro ustanovení režimu záruk za dluhy sjednané právnickou osobou. Z předchozích úvah lze rovněž odvodit, že zákonodárci nic nebrání v ustanovení, že veřejná instituce může být založena osobou veřejného práva, která ponese ztráty pouze do výše svého vkladu nebo počáteční dotace. |
(152) |
Odborník Komise doplnil úvahu zjišťováním existence zásady (implicitní) obecného práva v oblasti ručení za dluhy, nespadají-li společníci nebo členové do rámce vymezeného zákonodárcem, a nalezl odpověď v článcích 1871 a následujících občanského zákoníku. Tyto články pojednávají o společnících, kteří svoji společnost nezaregistrovali. Článek 1871-1 občanského zákoníku stanoví následující mechanismus: „ledaže by byla zavedena jiná organizace, vztahy mezi společníky se řídí, jak se sluší a patří, buď ustanoveními vztahujícími se na občanské společnosti, je-li společnost občanské povahy, nebo pokud je obchodní povahy, vztahujícími se na veřejné společnosti“. Výše bylo ovšem upřesněno, že občanské společnosti a veřejné společnosti náleží k právnickým osobám, jejichž členové neomezeně ručí za dluhy. Odborník z toho vyvozuje, že pokud by se měla objevit nějaká zásada obecného práva, byla by to zásada ručení za dluhy právnických osob, které subjekt založily. |
(153) |
Francouzské orgány v oznámení zaslaném dne 27. října 2009 tento závěr zpochybňují. Neopírá se totiž o žádný právní dokument, neboť odkaz na článek 1871-1 se týká „vztahů mezi společníky“, a nikoli se třetími osobami. Právní dokumenty tedy na otázku nepamatují, z čehož nelze vyvozovat zásadu ručení, aniž by byla porušena práva obhajoby ve francouzském obecném právu i v právu Evropské unie. |
(154) |
Komise nicméně poznamenává, že článek 1872-1 občanského zákoníku stanoví, že každý společník neregistrované společnosti uzavírá smlouvy svým vlastním jménem a pouze on sám se zavazuje vůči třetím osobám. Každý společník tudíž neomezeně odpovídá za dluhy, které sjednal. Komise samozřejmě nehodlá vyvozovat pouze z této úvahy, že stát odpovídá za dluhy La Poste, má však za to, že argument jejího odborníka, podle něhož pokud by se měla objevit zásada obecného práva, byla by to zásada ručení, které nepozbývá platnosti argumentem francouzských orgánů. Komise kromě toho připomíná, že francouzské orgány ve vysvětlující poznámce v příloze oznámení ministra hospodářství, financí a průmyslu ze dne 22. července 2003 (77) samy porovnávají odpovědnost akcionáře za SNC s odpovědností státu za veřejnou instituci. |
(155) |
Komise na základě předchozích článků dochází k závěru, že:
|
2. Řízení o úhradě dluhů veřejných institucí odsouzených rozhodnutím soudu podle zákona ze dne 16. července 1980 nevede v žádném případě k zániku dluhu
(156) |
Komise nyní hodlá prozkoumat řízení o úhradě dluhů veřejných institucí odsouzených rozhodnutím soudu, aby určila, může-li toto řízení vést k zániku pohledávky za La Poste s výsledkem pro dlužníka obdobným, jako je výsledek při uplatnění soudních řízení, jak tvrdí francouzské orgány. Toto řízení bylo ustaveno zákonem ze dne 16. července 1980 a různými prováděcími předpisy (78) uvedenými v oddíle tohoto rozhodnutí ohledně popisu opatření. |
i) Zákon ze dne 16. července 1980 uděluje státu významné pravomoci: nařízení úhrady z moci úřední a vytváření dostatečných zdrojů
(157) |
Jak bylo upřesněno v popisu opatření, zákon ze dne 16. července 1980 stanoví, že „řídící orgán správního celku nebo instituce neuvolnil nebo nevytvořil zdroje […], dozorčí orgán toto zajistí a v případě potřeby provede úhradu z moci úřední“. Nařízení ze dne 12. května 1981, které nařízení z roku 2008 v tomto bodě nemění, nadto upřesňuje, že představitel státu nebo dozorčí orgán „v případě potřeby uvolní potřebné zdroje buď snížením úvěrů určených na jiné výdaje, nebo dosud nevyužitých, anebo navýšením zdrojů“. |
(158) |
Zákon ze dne 16. července 1980 a jeho prováděcí opatření tudíž označují stát jako orgán oprávněný k vymáhání dluhů veřejných institucí. Kromě toho mu svěřují významné pravomoci: nařízení úhrady z moci úřední a tvorbu dostatečných zdrojů. |
(159) |
Francouzské orgány vyvracejí názor, podle něhož by dotyčné zdroje mohly být státními zdroji. Jak je uvedeno v části týkající se připomínek členského státu (79), podle francouzských orgánů totiž zákon ze dne 16. července 1980 svěřuje dozorčímu orgánu pouze právo přenést výkon pravomoci. Z toho titulu může dozorčí orgán vykonávat pouze pravomoci tohoto výkonného orgánu, které nezahrnuj možnost volně nakládat se státním rozpočtem. Na podporu tohoto výkladu jsou uvedeny přípravné práce na zákonu ze dne 16. července 1980, zásadní články, jakož i rozhodnutí Státní rady ve věci Campoloro. Francouzské orgány nicméně uznávají, že zákon z roku 1980 v zásadě nezakazuje finanční pomoc státu na podporu dotyčné osoby veřejného práva. |
(160) |
Komise uznává, že právní dokumenty výslovně nestanoví povinnost státu vyplatit mimořádný příspěvek veřejné instituci ve finančních obtížích. To nikterak nezbavuje platnosti důkaz existence implicitní záruky. |
(161) |
Komise rovněž uznává, že nejprve mají být uvolněny vlastní zdroje instituce. Toto nebrání zjištění, že jakmile budou vlastní zdroje vyčerpány, dluhy zadlužené veřejné instituce lze splatit pouze ze státních zdrojů (80). Toto zjištění je v souladu se skutečností, že záruční mechanismus je podpůrný v tom smyslu, že dlužníkovy zdroje jsou uvolněny dříve než zdroje dlužníkova ručitele. |
ii) Zákon ze dne 16. července 1980 a jeho prováděcí opatření nestanoví řízení o likvidaci-zániku spolu se zánikem povinností, nedostatek peněžních prostředků je jištěný nebo pouze přechodný
(162) |
Komise bude nyní zkoumat výklad francouzských orgánů, podle něhož po ukončení řízení stanoveného zákonem ze dne 16. července 1980 mohou pohledávky určitých věřitelů neodvolatelně zaniknout (81) a jejich situace by se rovnala situaci věřitelů podniků podléhajících soudním řízením. |
(163) |
Odborník Komise (82) poznamenává, že zákon ze dne 16. července 1980 a jeho prováděcí nařízení se snaží dokázat, že v případě nedostatku prostředků připadají v úvahu pouze dva předpoklady: buď dozorčí orgán uvolní potřebné zdroje, nebo bude placení odloženo. Řízení v žádném ohledu nenaznačuje, že bude v případě trvalého nedostatku peněžních prostředků zastaveno. |
(164) |
Jestliže zákon ze dne 16. července 1980 a jeho prováděcí opatření počítají s nedostatkem prostředků, tento stav je pokládán pouze za přechodný do doby, než budou vytvořeny dodatečné zdroje, což je jediné řešení, s nímž právní dokumenty počítají. Nikde se nepočítá s tím, že vytváření dodatečných zdrojů by mohlo být nemožné nebo také nedostatečné. Po této etapě vytváření zdrojů právní texty uvádějí, že příslušný orgán přistoupí k úhradě z moci úřední. Výše uvedený oběžník z roku 1989 je ohledně nedostatku prostředků ještě přesnější a zdůrazňuje jeho nezbytně přechodný charakter, neboť v tomto případě je třeba oznámit věřiteli zůstatek, který bude uhrazen později. Podle odborníka Komise „mohou věřitelé ze znění právních dokumentů nabýt jistoty, že nebude-li jejich pohledávka moci být splacena okamžitě, bude splacena později“. |
(165) |
Odborník Komise kromě toho právem poznamenává, že řízení podle francouzského práva je pouze řízením o úhradě pohledávek s vyloučením likvidačního řízení. Pokud jde o soukromé osoby, stav zastavení plateb spojují právní dokumenty se stavem konkurzu. Riziko zastavení plateb tak může způsobit zahájení řízení o ochraně před věřiteli (83) a soudní vyrovnání je výslovně uváděno jako důsledek zastavení plateb (84). Naproti tomu, pokud jde o osoby veřejného práva obecně a veřejné instituce zvlášť, zákonodárce utajováním stavu zastavení plateb a jeho zřetelným oddělením od konkurzu dává najevo věřitelům, že jejich pohledávky budou splaceny bez omezení, v případě potřeby třetí osobou, například státem. |
(166) |
Odborník Komise nakonec poznamenává, že reforma z roku 2008, provedená po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení, nevedla francouzské orgány k upřesnění, že je nutno uvolnit vlastní zdroje veřejné instituce bez účasti státních zdrojů. Toto upřesnění by však mohlo vyslat jasný signál věřitelům v době, kdy řízení zahájená Komisí výslovně spojují záruku státu s mezerami ve znění právních dokumentů. Skutečnost, že nedošlo k žádoucímu vyjasnění, podporuje tvrzení, podle něhož francouzský stát nehodlá popírat, že je sám schopen poskytnout nezbytné zdroje. |
(167) |
Francouzské orgány ve svém oznámení zaslaném dne 27. října 2009 tvrdí, že názor odborníka Komise, podle něhož „mohou věřitelé ze znění právních dokumentů nabýt jistoty, že nebude-li jejich pohledávka moci být splacena okamžitě, bude splacena později“ vychází ze zkresleného znění právních dokumentů, které – kromě toho, že se jedná o právní dokumenty bez zákonodárné pravomoci (oběžníky) – nikterak nestanoví nahrazení zdrojů instituce státními zdroji. Nic nebrání tomu, aby se objevily veřejné instituce, které přeruší činnost a jejich věřitelé nebudou moci dosáhnout vyrovnání jejich dluhů. Francouzské orgány mají ostatně za to, že veřejné instituce by nemusely splatit pohledávku, aniž by se přitom automaticky ocitly ve stavu zastavení plateb. |
(168) |
Komise nyní bude zkoumat, je-li podle zákona možno, aby veřejná instituce pravomocně odsouzená rozhodnutím soudu k zaplacení peněžní částky mohla přerušit činnost a aby pohledávka nebyla nikdy splacena, jak prohlašují francouzské orgány. Ustanovení zákona ze dne 16. července 1980 a jeho prováděcí předpisy jsou pro stát závazné. Tyto právní dokumenty v nejméně příznivém případě pro věřitele vedou stát k tomu, aby věřiteli oznámil zůstatek, který bude uhrazen později. Za předpokladu, že poté žádná platba neproběhne, bude mít věřitel stále ještě možnost (tento bod bude rozveden v oddíle 3 tohoto rozhodnutí) uplatnit odpovědnost státu. Za těchto podmínek by teoretický předpoklad přerušení činnosti v žádném případě nevedl k zániku dluhu. Francouzské orgány ostatně neuvedly příkladem žádný konkrétní případ, kdy by tato situace nastala. |
(169) |
Komise na základě těchto článků dochází k závěru, že:
|
iii) Mimořádný finanční příspěvek státu k tomu, aby veřejná instituce mohla dostát svým závazkům, připadá v úvahu a určité právní dokumenty s ním skutečně počítají
(170) |
V tomto ohledu odborník Komise poznamenal, že: |
α) […] (41)
(171) |
Aniž by byl tento důkaz nezbytný ke stanovení charakteristiky záruky jako státní podpory, která vyplývá z postavení La Poste, Komise shledává, že v případě nedostatku hotovosti jsou uvolněné vlastní zdroje La Poste omezené. Francouzský zákonodárce totiž velmi přesně vymezil jak postoupení majetku (85), tak zvýšení sazeb za poskytování všeobecných poštovních služeb (86). Problém uvolnění dodatečných vlastních zdrojů k zaplacení dluhů zvyšuje nutnost státních zásahů v případě nedostatku peněžních prostředků. Za prvé, nemožnost uvolnění zdrojů cestou postoupení majetku podle principu spojených nádob zvyšuje četnost použití jiných záručních mechanismů (zálohy, vyhledávání odpovědnosti státu atd.). Za druhé, ustaví-li zákonodárce systém ochrany majetku, podpoří spor o plnou odpovědnost státu v případě neplnění ze strany La Poste (87). |
(172) |
Francouzské orgány v oznámení zaslaném dne 27. října 2009 zpochybňují „nemožnost“ La Poste uvolnit vlastní zdroje:
|
(173) |
Komise bere na vědomí upřesnění francouzských orgánů a vyslovuje dvě připomínky:
|
(β) Some functions and schemes provided for in the state budget could be used to help a publicly owned establishment to repay its debts
(174) |
Programy, které označil odborník Komise, jsou následující:
|
(175) |
Prostředky určené na tyto zálohy jsou značné. Z programu č. 731 byla výslovně vyčleněna rezerva v částce 85 milionů EUR. Prostředky na splácení podle činnosti č. 01 programu č. 732 dosahují částky 600 milionů EUR. Pokud jde o prostředky na splácení podle programu č. 823, dosahují částky 50 milionů EUR. |
(176) |
V případě finančních potíží La Poste by stát mohl čerpat z těchto programů na poskytnutí pomoci La Poste. Žádný právní dokument totiž neomezuje možnosti poskytnutí záloh EPIC, které vykonávají hospodářskou činnost a působí v konkurenčním odvětví. |
(177) |
Francouzské orgány v oznámení zaslaném dne 27. října 2009 upřesňují, že nikdy nepopřely, že veřejným institucím mohou být poskytnuty výslovné zálohy od státu, což však nikterak neznamená, že veřejné instituce mají nárok na čerpání ze státního rozpočtu; jak uvádí odborník Komise, státní finanční účasti mohou využívat systém půjček od akcionářů bez ohledu na jejich právní formu, z čehož nemůže být činěn žádný závěr pouze pro EPIC; kromě toho, a na rozdíl od názoru odborníka Komise, tyto zálohy v úplnosti přihlížejí k omezením, která ukládá Společenství, tudíž nevybočují z logiky zkušeného investora. |
(178) |
Komise dochází k závěru, že:
|
(179) |
Vzhledem k tomu, že:
Komise se domnívá, že předpoklad, za něhož se věřiteli nezdaří dosáhnout splacení jeho pohledávky za použití řízení podle zákona ze dne 16. července 1980, je málo pravděpodobný. |
(180) |
Komise naproti tomu nezjistila přímý přístup veřejných institucí k účtům Státní pokladny, pokud se „přímým přístupem“ rozumí možnost, že EPIC může sama rozhodnout, zda bude přímo čerpat ze státních prostředků a uvolněných k její dispozici, aniž by byl nezbytný zásah státu. |
iv) Návrh francouzských orgánů o vyjasnění prováděcího nařízení k zákonu ze dne 16. července 1980 je nedostatečný
(181) |
Komise úvodem zdůrazňuje, že francouzské orgány nepřistoupily ke změně zákona ze dne 16. července 1980, která bude analyzována v tomto oddíle. Zkoumání Komise, zda existuje záruka ve prospěch La Poste, se tudíž musí opírat o pozitivní právo, a nikoli o přiměřenost nebo nepřiměřenost návrhů francouzských orgánů, které nebyly nikdy potvrzeny a podle nichž má být vyloučena jakákoli záruka. Z toho vyplývá, že hlavním účelem analýzy Komise obsažené v tomto oddíle je podat úplný popis řízení, které proběhlo před Komisí. |
(182) |
Francouzské orgány za účelem prokázání, že zdroje, které uvolnil dozorčí správní úřad, mohou pocházet pouze ze zdrojů správního celku nebo instituce, navrhly, že změní prováděcí nařízení k zákonu ze dne 16. července 1980 takto: „Zůstala-li úřední výzva po uplynutí těchto lhůt bez účinku, představitel státu nebo dozorčí orgán zanese výdaj do rozpočtu korporace nebo instituce v prodlení. V případě potřeby uvolní potřebné zdroje v rámci rozpočtu správního celku nebo instituce buď snížením prostředků určených na jiné výdaje, nebo dosud nevyužitých, anebo navýšením zdrojů“ (změny kurzívou). |
(183) |
Komise však poznamenává, jak učinila v 58. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení, že právní dokumenty ani v současném znění ani ve znění změněném podle francouzských orgánů nevylučují, že zdroje mohou být uvolněny díky navýšení zdrojů předem umožněnému poskytnutím finančního příspěvku nebo začleněním veřejných zdrojů. |
(184) |
Komise bude nyní zkoumat opravné prostředky, k nimž by se věřitel mohl uchýlit za málo pravděpodobného předpokladu, že řízení ustavené zákonem ze dne 16. července 1980 neumožní uspokojení věřitele. Komise bude zkoumat zejména režim odpovědnosti státu, aby určila, zda vykazuje vlastnosti mechanismu záruky. |
3. Režim odpovědnosti státu při zavádění řízení o splacení dluhů veřejných institucí vykazuje vlastnosti mechanismu záruky
(185) |
Podle francouzských orgánů lze v zásadě uplatnit odpovědnost státu za zavinění nebo jeho plnou odpovědnost (92). Francouzské orgány nicméně uznávají, že za předpokladu existence požadavku kontinuity veřejné služby a závaznosti tohoto požadavku pro představitele státu při provádění řízení podle zákona ze dne 16. července 1980 by mohl soud nařídit odškodnění věřitele. Za tohoto předpokladu by však odškodnění mělo pouze ten účinek, že by se věřitel opět ocitl v situaci jako podle obecného práva, věřitel by tudíž nebyl nijak zvýhodněn. |
(186) |
Komise však poznamenává, že věřitelé v obecném právu, v každém případě věřitelé neprivilegovaní, nezískají v zásadě zpět celý svůj dluh. Vedle toho za podnik v likvidaci neplatí dluhy třetí osoby, což je tento případ. |
(187) |
Francouzské orgány rovněž prohlašují, že možnosti odškodnění věřitelů prostřednictvím uplatnění odpovědnosti nelze v žádném případě považovat za formu záruky. |
(188) |
Komise se však domnívá, jak dokáže dále, že se uplatnění odpovědnosti státu (za zavinění nebo plná odpovědnost) při provádění řízení o splácení dluhů podle zákona ze dne 16. července 1980 rovná mechanismu záruky podle práva Společenství, neboť zajišťuje věřitelům uspokojení jejich pohledávky tím, že donutí členský stát splatit ji v případě neplnění La Poste. Judikatura Evropského soudu pro lidská práva (ESLP) nadto ve věci Campoloro směřuje k zavedení automatické záruky. Francouzské orgány, třebaže jim to bylo dovoleno, tyto mechanismy odpovědnosti nebo záruky neomezily. |
i) Předchozí judikatura: projev zvláštní povahy režimu zavedeného ve věci Campoloro
(189) |
Jak poznamenává odborník Komise, když věřitel osoby veřejného práva podléhající zákonu ze dne 16. července 1980 vyhledával odpovědnost státu z důvodu využití pravomocí, které tento právní dokument uděluje, správní soud před projednáním věci Campoloro (zkoumané níže) rozlišoval dvě újmy: Jednak věřitel utrpěl újmu z důvodu nezaplacení své pohledávky, přičemž zdrojem této újmy byla pouze platební neschopnost dlužníka. Jednak věřitel mohl utrpět odlišnou újmu z důvodu selhání při uplatňování pravomocí státu (zpoždění, neochota, odmítnutí zahájit řízení, částečné zahájení řízení atd.). Tato druhá újma nebyla posuzována podle výše dluhu, nýbrž spíše podle odhadu nákladů způsobených zpožděním nebo odmítnutím využít zákonem udělené pravomoci. Toto stanovisko zaujal Odvolací správní soud v Lyonu ve věci Campoloro (93). |
ii) Rozhodnutí Státní rady z roku 2005 ve věci Campoloro
(190) |
Rozhodnutí Státní rady ve věci Campoloro podle odborníka Komise znamená první obrat v tom smyslu, že jeden z předpokladů, který vytyčuje, není přesně řečeno případ odpovědnosti, nýbrž funguje jako mechanismus záruky. |
(191) |
Napřed je třeba připomenout zásadní odůvodnění rozhodnutí odboru Státní rady ze dne 18. listopadu 2005, Société fermière de Campoloro, č. 271898: „vzhledem k tomu, že zákonodárce těmito ustanoveními hodlal v případě, že územní samospráva neplní své povinnosti při zajištění výkonu pravomocného soudního rozhodnutí ani po úřední výzvě, propůjčit představiteli státu pravomoc zastoupit orgány tohoto správního celku za účelem uvolnění nebo vytvoření zdrojů umožňujících řádný výkon tohoto soudního rozhodnutí; že za tímto účelem je povinen přijmout pod dohledem soudu nezbytná opatření s ohledem na situaci správního celku a naléhavých požadavků obecného zájmu; že k těmto opatřením náleží možnost přikročit k prodeji majetku korporace, který není nezbytný pro řádný výkon veřejných služeb, jimiž byla pověřena; že pokud prefekt nekoná nebo opomene využít svých pravomocí, které mu zákon propůjčil, může se věřitel územní samosprávy zákonně obrátit proti státu v případě závažného pochybení při výkonu dozoru; že kromě toho, za předpokladu, že ohledem na situaci korporace, zejména na nedostatek jejích aktiv nebo z důvodu naléhavých požadavků obecného zájmu, mohl prefekt zákonně odmítnout přijmout určitá opatření za účelem zajištění řádného výkonu soudního rozhodnutí, by při újmě, která tím věřiteli územní samosprávy vznikla a která by byla mimořádného a zvláštního rázu, bylo možno uplatnit odpovědnost veřejné moci“. |
(192) |
Státní rada tak zavádí dvoudobý mechanismus. |
(193) |
Za prvé, sestavuje mechanismus odpovědnosti státu založený pouze na nedostatečném výkonu pravomocí ustavených zákonem ze dne 16. července 1980 a jeho prováděcími opatřeními. Jedná se o režim odpovědnosti za závažné provinění. Volba závažného provinění je odůvodněna snahou nepřevádět automaticky dluh zadluženého správního celku na stát. Podle zkušeného komentátora (94)„prefekt přijímá opatření, aby se pokusil uvolnit dodatečné zdroje, jelikož se však tato opatření jeví jako nedostatečná vzhledem k velikosti dluhu obce, je pravděpodobné, že soud usoudí, že k žádnému závažnému provinění nedošlo“. Odpovědnost za závažné provinění je zde „klasická“ a nefunguje jako mechanismus záruky v případě platební neschopnosti dlužnického subjektu, neboť nemůže čelit samotnému stavu platební neschopnosti. |
(194) |
Za druhé, rozhodnutí stanoví uplatnění plné odpovědnosti za dvou předpokladů. |
(195) |
Podle prvního předpokladu „z důvodu naléhavých požadavků obecného zájmu mohl prefekt zákonně odmítnout přijetí určitých opatření za účelem zajištění řádného výkonu soudního rozhodnutí“. Zde nastává klasický případ nečinnosti správních úřadů z důvodu obecného zájmu, v němž se uplatňuje jejich odpovědnost za porušení rovnosti před veřejnými břemeny. Dlužník se teoreticky nenachází v platební neschopnosti, stát však rozhodne, že nevyčerpá svůj potenciál zdrojů z důvodu veřejného zájmu. Tento stav neukazuje na záruční mechanismus, neboť újma věřitele vyplývá z rozhodnutí státu, a nikoli z finanční situace platební schopnosti dlužníka. Důsledky jsou však stejné jako u mechanismu záruky. |
(196) |
Naproti tomu druhý předpoklad plné odpovědnosti se více blíží mechanismu záruky. Státní rada soudí, že „za předpokladu, kdy prefekt mohl s ohledem na situaci správního celku, zejména na nedostatek jejích aktiv, […], zákonně odmítnout přijmout určitá opatření za účelem zajištění řádného výkonu soudního rozhodnutí, by při újmě, která tím věřiteli územní samosprávy vznikla a která by byla mimořádného a zvláštního rázu, bylo možno uplatnit odpovědnost veřejné moci“. Stojí za povšimnutí, že příčinou vzniku odpovědnosti je pouze finanční situace dlužnického správního celku. Volba plné odpovědnosti zmírňuje důkazní břemeno věřitele, neboť věřitel musí pouze doložit příčinu, příčinný vztah a újmu. |
(197) |
Dále podle odborníka Komise vystupují dvě podobnosti mezi tímto systémem odpovědnosti a režimem záruky. Za prvé, příčinu nelze objektivně přičíst státu, neboť se jedná o situaci dlužnického subjektu: tento systém odpovědnosti vychází z téže skutečnosti jako mechanismus záruky, to znamená z platební neschopnosti dlužníka. Za druhé, újmou, na kterou se odvolává Státní rada bez jakýchkoli dalších údajů, může být chybějící vyrovnání samotného dluhu, což rovněž uvádí v činnost záruku. |
(198) |
Státní rada ovšem omezuje uplatnění odpovědnosti státu na mimořádné a zvláštní újmy. Pokud jde o mimořádný ráz, lze podle odborníka Komise postupovat vylučovací metodou. Buď není dluh vysoký a právem lze předpokládat, že státní veřejné instituci (zvláště La Poste) nepřivodí platební neschopnost. Nebo je dluh značný a vzejde z něj újma mimořádného rázu. Pokud jde o zvláštní ráz újmy, lze předpokládat, že jsou věřitelé značně zadlužených veřejných institucí nepočetní. Omezení stanovené rozhodnutím Státní rady tudíž není skutečné, jelikož lze předpokládat, že se ve skutečnosti týká pouze významných pohledávek, kde se bude vždy jednat o mimořádně závažnou újmu. |
(199) |
Tohoto výkladu se ostatně přidržel nejkvalifikovanější názor. Podle komentáře P. Bona (výše uvedeného) tak „za tohoto předpokladu, který pravděpodobně odpovídá danému případu, vzhledem k očividnému nepoměru mezi částkou uloženou obci soudním rozhodnutím a jejími skrovnými zdroji, se prefekt svým způsobem ocitá v bezvýchodné situaci, jelikož lze pochybovat, že může uvolnit dostatečné zdroje umožňující obci splacení dluhu v plné výši. Spravedlnost ovšem velí, aby obě žalující společnosti byly po tolika letech odškodněny […] jím se stát mění v pojistitele zavázaného hradit škodlivé důsledky uvedené neschopnosti [obce]“. Podle odborníka Komise není vhodný výraz „pojistitel“, nýbrž spíše „zavázaný ručitel“. |
(200) |
Ve zpravodajství k rozhodnutí Société fermière de Campoloro (95) C. Landais a F. Lenica, vedoucí odboru dokumentace Státní rady v době čtení rozhodnutí zdůraznili zvláštnost tohoto druhého předpokladu a odmítli jej vykládat tak, že by se břemeno dluhů územních samospráv převádělo na stát. Odborník Komise však zdůrazňuje, že diskutuje-li se o výkladu, je nutno přihlížet ke čtení rozhodnutí. Závěr komentáře je ostatně zřejmý: komentátoři zvažují půjčku nebo mimořádný finanční příspěvek. Za povšimnutí tudíž stojí, že ti, kteří odmítají přirovnávat daný režim odpovědnosti k mechanismu záruky, se nakonec dovolávají jiných součástí mechanismu záruky (finančního příspěvku). |
(201) |
Odborník Komise rovněž odmítá uznat hodnocení D. Labetoullea v jeho článku o plné odpovědnosti ve správním právu (96), který cituje francouzská vláda ve svých připomínkách. Tento autor poznamenává, že Státní rada ve věci Campoloro soudí, že zákonné rozhodnutí prefekta je pouze „schopno uplatnit odpovědnost státu“. Z toho vyvozuje, že neexistuje žádná automatičnost. Podle odborníka Komise nelze tento výklad přijmout. Státní rada ve věci Campoloro totiž soudí, že zákonné rozhodnutí prefekta je může uplatnit odpovědnost státu, „jestliže [újma] je mimořádného a zvláštního rázu“. Nejistota panuje nikoli ohledně zásady odpovědnosti a jejího uplatnění, pokud jsou přítomny základní podmínky, nýbrž ohledně existence újmy vykazující určité zvláštnosti. Jak bylo ovšem ukázáno, pokud je újma zvláštní a mimořádná, nic nebrání zpochybnění odpovědnosti. Automatičnost skutečně existuje, pokud jde o samotnou zásadu uplatnění odpovědnosti, která vykazuje všechny vlastnosti záruky. |
(202) |
Odborník Komise nakonec poznamenává, že žádný komentátor judikatury Campoloro neuvažuje, že pohledávka může zůstat nezaplacena. |
(203) |
Odborník Komise usuzuje, že výše uvedené rozhodnutí Státní rady ve věci Campoloro uvedlo v činnost režim odpovědnosti, který vykazuje vlastnosti mechanismu záruky. |
iii) Urovnání věci Campoloro Evropským soudem pro lidská práva (ESLP)
(204) |
ESLP v rozsudku ze dne 6. prosince 2006, Société de gestion du port de Campoloro a Société fermière de Campoloro proti Francii (97), urovnal věc Campoloro tak, že státu připsal plnou výši dluhů obce Santa-Maria-Poggio vůči žalujícím společnostem. Věc dokazuje, že uplatnění odpovědnosti francouzského státu v tomto případě funguje jako implicitní záruka za pasiva orgánů veřejné moci a není spojena s žádnou podmínkou vzniku škody. |
(205) |
Francouzské orgány se před Soudním dvorem pokoušely opírat jednak o neexistenci příčiny přičitatelné státu, jednak o neexistenci státní záruky orgánům veřejné moci, které jsou právnickými osobami. Je uvedeno, že „[Francouzská vláda] má za to, že zpoždění v řádném výkonu rozsudků způsobily pouze objektivní důvody týkající se výhradně faktické nemožnosti uvolnění dostatečných příjmů obce“; „Vláda tudíž má za to, že neprovedení vynesených rozsudků nevyplývá z vědomého odepření úřadů, státu nebo obce konat. Chybějící prostředky nejsou záminkou, nýbrž skutečností způsobenou platební neschopností dlužnické právnické osoby“; „neplacení dluhu vyplývá výhradně z finančních potíží obce a tyto okolnosti zjevně nejsou takového druhu, aby zbavily správní celek jeho povinností, ani aby dovolily převést břemeno jejího dluhu na stát (Státní rada, obec Batz sur Mer, 25. září 1970). Ve vnitrostátním právu neexistuje žádný právní základ pro přenesení pravomoci obce na stát za účelem placení odškodného. Toto přenesení pravomoci se nemůže opírat ani o čl. 6 odst. 1 Úmluvy, pokud by takové řešení odporovalo samotnému pojmu právnické osoby, který předpokládá nezávislost, oddělené jmění“. Ačkoli se francouzská vláda pokoušela přesně zdůraznit výše objasněné odlišnosti mezi mechanismem odpovědnosti a mechanismem záruky, Soudní dvůr nakonec k těmto argumentům nepřihlédl. |
(206) |
Na doplnění důkazů je rovněž třeba opakovat argumenty žalujících stran, k nimž Soudní dvůr naopak přihlédl: „Není tedy stanoveno žádné přechodné opatření ve vnitrostátním právu, které řeší situace, kdy obec zastaví platby“; „Stát se nemůže zbavit povinnosti provádět soudní rozhodnutí tím, že se bude dovolávat chybějících prostředků nebo samostatnosti místních správních celků, kterou doposud nemohl zaručit, neboť obec není schopna vyrovnat své dluhy. Žalující strany v důsledku poukazují na neschopnost státu přijmout praktická opatření, která by obci umožnila splnit jí uloženou daňovou povinnost“; „Žalující strany shledávají, že Státní rada v rozhodnutí ze dne 18. listopadu 2005 usoudila, že zákonodárce hodlal udělit představiteli státu v případě, že územní samospráva neplní soudní rozhodnutí, pravomoc zastoupit orgány této samosprávy za účelem uvolnění nebo vytvoření zdrojů umožňujících řádný výkon tohoto soudního rozhodnutí. Na základě těchto pochybení, jichž se francouzský stát dopustil, žalující strany žádají, aby bylo shledáno porušení čl. 6 odst. 1 a z něho vyplývající náhrada škody, což s sebou nenese žádný rozpor se samotným pojmem právnické osoby ani s pojmy nezávislosti a odděleného jmění“. |
(207) |
Soudní dvůr nakonec shledal, že došlo k porušení čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských právech, zejména z důvodu, že: „Je tudíž třeba, aby tyto rozsudky byly provedeny, přičemž Soudní dvůr připomíná, že státní orgán nemůže pod záminkou chybějících zdrojů nesplatit dluh na základě soudního rozhodnutí (výše uvedený Bourdov, odstavec 30)“. |
(208) |
Soudní dvůr rovněž shledal, že došlo k porušení článku 1 Protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o lidských právech: „Nemožnost prosadit provedení těchto rozsudků, v níž se ocitly zúčastněné strany, představuje zásah do jejich práva vlastnit majetek, které vychází z čl. 1 odst. 1 první věty Protokolu č. 1. Vláda neposkytla žádné odůvodnění tohoto zásahu a Soudní dvůr se domnívá, že nedostatek zdrojů neopravňuje k takovému jednání (ibid)“. „Soudní dvůr má úhrnem za to, že žalující společnosti byly zatíženy a dosud jsou zatíženy zvláštním a přílišným břemenem z důvodu nezaplacení částek, které jim náležely z provedení výše uvedených rozsudků ze dne 10. července 1992. Došlo nicméně k porušení článku 1 Protokolu č. 1“. Soudní dvůr nakonec připsal státu dluhy dlužnických obcí v plné výši: „S ohledem na předcházející má Soudní dvůr za to, že žalovanému státu přísluší, aby žalujícím stranám nebo v případě potřeby jejich právním nástupcům zajistil zaplacení pohledávek včetně úroků, které jim náleží od rozsudků správního soudu v Bastii ze dne 10. července 1992 (ibidem) až do dne vynesení tohoto rozsudku“. |
(209) |
Odborník Komise vyvozuje z této judikatury, že stát musí krýt dluhy orgánů veřejné moci. |
(210) |
Podle Komise z toho vyplývají tři významné činitele:
|
(211) |
Je nutno připomenout, že řešení, jehož se ESLP podržel ve věci Campoloro, není ojedinělé a vychází z velmi zřetelně potvrzené orientace judikatury. ESLP tak ve svém rozsudku ze dne 13. května 1980 ve věci Artico proti Itálii (98) rozhodl, že pokud lze neplnění přičíst jiné osobě než státu, je tento stát jako dlužník ze záruky podle čl. 6 odst. 1 povinen jednat tak, aby zajistil žalující straně faktické požívání práva, které jí tento článek přiznává. Soudní dvůr ve věci ze dne 19. března 1997, Bourdov proti Rusku, č. 59498/00, rovněž usuzuje, že „státní moc nemůže využít chybějících prostředků jako záminky pro nesplacení svého dluhu“. |
iv) Posouzení připomínek francouzských orgánů
α) Připomínka k rozdílu mezi územními samosprávami a veřejnými institucemi
(212) |
Podle francouzských orgánů (99) není důkaz odborníka Komise nikterak závěrečný a omezuje se na to, že nedává za pravdu ani jednomu z různých výkladů rozsudku Campoloro, zejména nerozlišuje mezi veřejnými institucemi a místními správními celky, zatímco tento rozdíl je zásadní, pokud jde o otázku možnosti neuhrazení pohledávky. Francouzské orgány zde opakují názor svého znalce. Tento znalec zpochybňuje premisu, o niž se opírají úvahy Komise založené na judikatuře Campoloro: úvaha Komise spočívá na srovnání územních samospráv a veřejných institucí, které mají společné to, že jsou právnickými osobami veřejného práva oddělenými od státu. Tyto dva druhy subjektů ovšem nemají v rámci ústavy stejné postavení. Existence místních správních celků je tak ústavním požadavkem a stát je povinen zajistit jejich zachování. EPIC nemají v ničem stejné postavení v rámci ústavy a mohou zaniknout. Judikaturu Campoloro, která se týká případů provinění místních správních celků, tudíž nelze uplatnit na veřejné instituce. |
(213) |
Komise nyní posoudí, zda rozdíl v postavení v rámci ústavy mezi územními samosprávami a veřejnými institucemi může zpochybnit závěry její ho odborníka, vyvozené z rozhodnutí ESLP a Státní rady ve věci Campoloro. |
(214) |
Komise shledává, že se rozhodnutí ESLP neopírá o nutnost ochrany existence dotyčné územní samosprávy, nýbrž o ochranu práv věřitele, tj. jeho práva na spravedlivý soud (čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských právech) a ochranu jeho vlastnictví (článek 1 Protokolu č. 1): ať je dlužníkem veřejná instituce nebo územní samospráva, práva věřitele jsou porušena týmž způsobem. |
(215) |
Pokud jde o rozhodnutí Státní rady, je třeba rozlišit různé systémy odpovědnosti:
|
(216) |
Závěrem má Komise za to, že rozdíl v postavení v rámci ústavy mezi územními samosprávami a veřejnými institucemi nezbavuje platnosti závěry jejího odborníka vyvozené z judikatury věci Campoloro. Komise kromě toho poznamenává, že se argumentace francouzských orgánů snaží zpochybnit průkaznost věci Campoloro v daném případě, který se netýká územní samosprávy, zatímco věci Campoloro se dovolávaly v první řadě samotné francouzské orgány, aby podepřely své stanovisko. |
β) Připomínka ohledně neopodstatněnosti uplatnění odpovědnosti státu
(217) |
Francouzské orgány kromě toho nechápou, na jakém základě by mohla být uplatněna plná odpovědnost státu v případě provinění veřejné instituce, odpovědnost státu v tomto rámci lze uplatnit pouze tehdy, pokud skutečnost (včetně nečinnosti), která je mu přičítána, byla přímou příčinou újmy, což zřejmě není daný případ. |
(218) |
Komise nicméně shledává, že rozhodnutí Státní rady a ESLP zřetelně dokazují, že plná odpovědnost státu může být uplatněna. |
γ) Připomínka ohledně neexistence mimořádné a zvláštní újmy
(219) |
Francouzské orgány nakonec nechápou, jak by soud mohl považovat újmu za „zvláštní“, když se týká všech věřitelů instituce, nebo za „mimořádnou“, jestliže věřitelé byli ochotni důvěřovat subjektu v nejisté finanční situaci? |
(220) |
Komise připomíná, že existence mimořádné újmy představuje podle judikatury Státní rady fakticky mez uplatnění odpovědnosti státu. Francouzské orgány pochybují, že došlo k mimořádné újmě, když věřitelé byli ochotni důvěřovat subjektu v nejisté finanční situaci. Komise v tomto ohledu poznamenává, že tento argument předpokládá, že záruka neexistuje (a že věřitelé se domnívají, že neexistuje), zatímco výše uvedená analýza dokazuje opak. Jestliže totiž věřitelé věří v existenci záruky, finanční situace instituce bude pro každého věřitele mnohem méně směrodatná, když se rozhodne důvěřovat instituci, stejně jako když bude jednat o podmínkách této důvěry. Kromě toho je třeba uvážit, že dluh mohl být sjednán v době, kdy veřejná instituce nebyla ohrožena nebo věřitel nebyl s finančními potížemi přiměřeně obeznámen. Pojem mimořádné újmy je každopádně nutno chápat jako přesahující otázku, zda se instituce ocitla ve finančních potížích nebo nikoli, ba i přesahující otázku, zda újmu utrpěli všichni věřitelé nebo pouze jeden. Mimořádná a zvláštní újma se podle judikatury týkající se plné správní odpovědnosti (100) posuzuje ve vztahu k obecnému zájmu. Aby újma mohla být kvalifikována jako mimořádná a zvláštní, musí pro toho, kdo ji utrpěl, nabýt významu neúměrného sledovanému obecnému zájmu. Komise z toho vyvozuje, že mimořádný a zvláštní ráz újmy nepochybně tvoří filtr, který může zabránit odškodnění za určité množství pohledávek, avšak tento filtr bude schopen činnosti tím méně, čím bude dluh vyšší. Komise nakonec připomíná, že existence mimořádné a zvláštní újmy není podmínkou, kterou ukládá judikatura ESLP. Každý věřitel tudíž v zásadě může v závěru soudního řízení dosáhnout odškodnění od státu, které pokryje jeho dluh. |
v) Neexistence omezení odpovědnosti státu a/nebo státní záruky
(221) |
Komise zdůrazňuje, že jak bylo uvedeno výše, zákonodárci nic nebrání, aby jako v případě určitých společností stanovil, že stát odpovídá za dluhy EPIC pouze do výše svého počátečního vkladu (nebo počáteční dotace). Zákonodárci zvláště nic nebrání v tom, aby stanovil omezení odpovědnosti nebo prostě upřesnil, že stát jako akcionář může nést odpovědnost za dluh EPIC pouze v případě provinění nebo zřejmé prosté platební neschopnosti EPIC, kterou by mu bylo možno osobně přičíst a která by byla příčinou zvláštní újmy. Zákonodárci je tudíž dovoleno, aby kladl překážku státní záruce za EPIC a omezil uplatnění odpovědnosti státu, pokud jde o újmy způsobené věřitelům. Francouzské orgány však tato upřesnění neposkytly. |
vi) Závěr Komise
(222) |
Komise na základě bodů i) až v) dospěla k závěru, že za současného stavu francouzského práva věřitel, který nedosáhl úhrady své pohledávky při uplatnění řízení podle zákona ze dne 16. července 1980, může obdržet částky plně odpovídající výši nesplacené pohledávky s odvoláním na konečnou odpovědnost státu, na rozdíl od postupu v rámci konkurzního řízení obecného práva, kdy je uspokojení věřitele omezeno hodnotou disponibilních aktiv. Odpovědnost státu je pojednávána jako záruka. Není předmětem žádného omezení podle právního dokumentu francouzského práva. Je vnitřně spjata s veřejnoprávním postavením dlužnického subjektu. |
vii) Analýza francouzského návrhu týkajícího se doložky ve smlouvách
(223) |
Kdyby Komise přijala rozhodnutí o absenci podpory, francouzské orgány by byly ochotny rozšířit svůj návrh zápisu absence záruky na všechny smlouvy zahrnující pohledávku. Podle francouzských orgánů by toto rozšíření umožnilo vyloučit veškeré riziko uplatnění plné odpovědnosti státu, založené pouze na platební neschopnosti La Poste. |
(224) |
Komise úvodem hodlá připomenout, že poznámka v 181. bodě odůvodnění je zjevně použitelná na tento oddíl tohoto rozhodnutí. Kromě toho, jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, Komise uznává, že se jedná o opatření, které může omezit možnosti věřitele, který takovou smlouvu podepsal, jak dosáhnout uspokojení své pohledávky soudní cestou. Chová nicméně nadále pochybnosti o trvalosti tohoto řešení, neboť výjimku přijatého rizika jako pravidlo stanovila judikatura, která se může stále vyvíjet (změnu v judikatuře nelze vyloučit tím spíše, že judikatura se vyvíjí směrem k rozšíření systému plné odpovědnosti státu). Komise v odpověď na připomínky francouzských orgánů zdůrazňuje, že předchozí poznámky nevedou Komisi k tomu, aby upírala návrhu francouzských orgánů jakýkoli účinek, nýbrž aby zdůraznila vratkost právního rámce, který z něho vyplývá. |
(225) |
Komise kromě toho považuje návrh francouzských orgánů za nedostatečný, neboť státní záruka může fungovat u všech druhů odpovědnosti, včetně zejména mimosmluvní odpovědnosti a trestní odpovědnosti, které v tomto bodě vykazují shodné vlastnosti: nelze vůči dlužníkům předem smluvně stanovit, že stát neručí za dluhy La Poste. La Poste se obecně může různými právními mechanismy ocitnout v pozici dlužníka vůči třetí osobě, což by v případě neplnění předpokládalo státní záruku. Kdyby například La Poste měla převzít jinou organizaci (jinou veřejnou instituci), byla by tím na ni převedena práva a povinnosti této organizace. Kdyby měla následně splácet dluhy této organizace vůči třetí osobě, žádná smlouva ani žádný právní dokument by nestanovil, že stát neručí za splacení dluhů La Poste vůči věřitelům přejaté organizace, neboť nikdo to nemohl předpokládat. La Poste se tak prostřednictvím mechanismu přeměny (sloučení, pohlcení) určitých organizací ve veřejném sektoru může stát dlužníkem třetích osob, aniž by bylo možno smluvně stanovit omezení státní záruky. Vložení takovéto doložky do „smluv“ s „věřiteli“ je tudíž nedostačující, neboť nezahrnuje všechny předpoklady. Taková formulace může opominout pohledávky třetích osob, zpočátku nezjistitelné. Postačující je pouze obecně závazný právní dokument, který uvádí, že stát není ručitelem La Poste, a který je použitelný pro jakoukoli situaci a třetí osobu jakéhokoliv druhu. |
(226) |
Nakonec i za předpokladu, že by francouzské návrhy připravily věřitele La Poste o všechny možnosti, jak uplatnit odpovědnost státu za účelem uspokojení své pohledávky (podle Komise je tento předpoklad neověřený), tyto návrhy neumožňují spolehlivě zjistit, k čemu by došlo v případě platební neschopnosti La Poste. Věřitel La Poste, který nedosáhl uspokojení své pohledávky požadavkem na vyřízení své jednotlivé pohledávky, může stále ještě doufat, že dosáhne uspokojení své pohledávky v rámci celkového ozdravení La Poste financovaného státem, jak toto rozhodnutí později ukáže. |
4. I kdyby věřitel nebyl uspokojen, může způsobit právní účinky přípustného omylu, jehož se dopustil při zakládání pohledávky na skutečnosti, že bude vždy splacena
(227) |
Použití teorie zdánlivosti (101) umožňuje potvrzení tohoto důkazu. I kdyby bylo možno řídit se úvahou francouzských orgánů, podle níž neexistuje neomezená záruka ve prospěch La Poste z důvodu jejího postavení, což Komise odmítá, výše uvedené analyzované prvky oprávněně vedou věřitele k tomu, aby uvěřili, že taková záruka přece jen existuje. Teorie zdánlivosti zesiluje účinek vyvolaný řadou shodných příznaků. |
(228) |
Hlavní průkazné příznaky se zřetelem k teorii zdánlivosti jsou připomenuty níže:
|
(229) |
Komise následně na závěry svého odborníka dospěla k závěru, že i kdyby se za předpokladu, který obhajují francouzské orgány, věřitel mylně domníval, že stát je povinen ručit za dluhy veřejných institucí, a zvláště La Poste, jeho omyl by byl přípustný vzhledem k výše uvedeným prvkům a právo by tomu mohlo připisovat účinky. Kdyby věřitel výjimečně nemohl dosáhnout uspokojení své pohledávky, měl by nicméně jistotu, že není možné, aby zanikla. |
B. Záruka zachování La Poste a/nebo jejích závazků
(230) |
Jak bude dokázáno, i kdyby věřitel v přiměřené lhůtě a za použití řízení popsaných v předchozím oddíle nemohl dosáhnout splacení své pohledávky, má nadále jistotu, že pohledávka nezanikne. Pokud společnost soukromého práva zanikne, její práva a povinnosti mohou zaniknout spolu s ní. Konkurzní řízení společností neposkytuje žádnou jistotu splacení pohledávek. Situace veřejných institucí je odlišná. Jak bylo dokázáno výše, neexistuje žádné řízení o zrušení s likvidací týkající se veřejných institucí ve stavu zastavení plateb se zánikem jejich dluhů. V případě zániku z rozhodnutí veřejné moci, ačkoli to žádný právní dokument výslovně nestanoví, praxe a určité základní zásady správního práva směřují k důkazu, že práva a povinnosti veřejných institucí, které zanikají jako takové, převezme jiný subjekt, popřípadě stát. Neexistuje zrušení s likvidací veřejné instituce z vůle veřejné moci se zánikem jejích práv a povinností. Každý věřitel má tudíž jistotu, že práva, z něhož vyvozuje svoji pohledávku, se lze dovolávat vůči jinému subjektu, a že jeho pohledávka tudíž nezanikne. |
(231) |
Tento důkaz se opírá o praktickou studii organického vývoje nepříznivě ovlivňujícího veřejné instituce. Tato studie, kterou vypracoval odborník Komise, ukazuje, že dluhy veřejných institucí jsou vždy převedeny na jinou právnickou osobu, která je nemůže odmítnout. |
(232) |
Odborník Komise rozlišil tři příčiny zániku veřejných institucí (102): vypršení lhůty (1), zánik poslání (2) a jako nejčastější případ převod poslání, nutně znamenající převod práv a povinností (3). |
a) Veřejné instituce, jejichž lhůta existence vypršela
(233) |
Případ veřejných institucí, jejichž lhůta existence vypršela, nastává vzácně. Jediný příklad (103), který odborník Komise objevil, ukazuje, že práva a povinnosti veřejné instituce, zejména její dluhy (o něž se výslovně jedná), jsou převáděna na jiné právnické osoby veřejného práva. |
b) Zánik veřejných institucí v důsledku zániku jejich poslání
(234) |
Zánik poslání veřejné instituce znamená téměř vždy předchozí zánik poslání veřejné služby. Znamená to, že orgány veřejné moci již nehodlají považovat určitou činnost, kterou mají vykonávat nebo zajišťovat, za poslání veřejného zájmu. Tendencí je ovšem považovat čím dále tím více činností za veřejnou službu. To vysvětluje řídký výskyt tohoto jevu. |
(235) |
Je však třeba vyčlenit případ veřejných institucí, které neplní poslání veřejné služby, jejichž zánik v důsledku zániku poslání neznamená předchozí zánik poslání veřejné služby. La Poste do této poslední kategorie nezapadá. Praxe každopádně dokazuje, že i v tomto případě přebírá systematicky práva a povinnosti těchto institucí jiný právní subjekt veřejného práva, nejčastěji sám stát, jak ukazují četné právní dokumenty a příklady, které objevil odborník Komise (104) na základě studie vypracované S. Carpi-Petitovou (105). |
c) Převod poslání zahrnující převod práv a povinností
(236) |
Nejčastějším případem je převod poslání veřejné instituce na jiný subjekt, který zahrnuje převod práv a povinností. Zásada kontinuity veřejné služby zahrnuje převod majetku určeného k plnění poslání, a tudíž i převod práv a povinností. |
(237) |
Vyplývá základní zásada: jakmile poslání trvá, dluhy dřívější veřejné instituce se převádějí na subjekt, který poslání přebírá. |
(238) |
Nejčastěji (106) dochází k převodu poslání na jeden subjekt s tím důsledkem, že celé jmění je převedeno, aniž by došlo k rozdělení. Táž zásada platí za předpokladů převodu jmění na soukromou osobu (107). |
(239) |
Existují také předpoklady dělení jmění, které též dokazují kontinuitu práv a povinností veřejných institucí. |
(240) |
Nařízení č. 74-947 ze dne 14. listopadu 1974 o převodu majetku, práv a povinností ORTF na Institut de l’audiovisuel (Ústav audiovizuální kultury), který provádí zásadu určení nástupnického subjektu „kontumačně“: článek 1 „majetek, práva a povinnosti Office de radiodiffusion-télévision française, které nebudou převedeny […] na veřejnou vysílací instituci nebo na některou ze společností založenou tímto zákonem, mohou být z rozhodnutí předsedy vlády převedeny na l’institut de l’audiovisuel počínaje 1. lednem 1975“. |
(241) |
Předpoklady, kdy se jmění převádí v několika etapách, potvrzují výše doložený trend (108). |
(242) |
Přeměňuje-li se veřejná instituce na akciovou společnost, existuje několik postupů „přeměny“:
|
(243) |
Zákonodárce se v posledních letech zabýval přeměnou bez zániku. U prvních přeměn, zejména u France Télécom, přistoupil zákonodárce ke zrušení EPIC, poté k vložení souhrnu jejího majetku, práv a povinností do nové právnické osoby, ustavené jako společnost soukromého práva (110). U dalších přeměn zákonodárce pouze změnil právní formu bez založení nové právnické osoby. Přitom nedošlo k vložení majetku, práv ani povinností EPIC ani k ukončení činnosti, zákonodárce však zajistil právní kontinuitu, o čemž svědčí například znění zákona č. 2004-803 ze dne 9. srpna 2004 o veřejné službě zásobování elektřinou a plynem a o elektrárenských a plynárenských podnicích, kde podle článku 25: „přeměna na společnosti Electricité de France a Gaz de France s sebou nenese ani založení nových právnických osob ani ukončení činnosti. Majetek, práva, povinnosti, smlouvy a oprávnění všeho druhu společností Electricité de France a Gaz de France ve Francii i mimo Francii jsou stejné jako u každé veřejné instituce při změně její právní formy. Tato přeměna nedovoluje žádné přehodnocení majetku, práv, povinností, smluv ani oprávnění, a zejména nemá žádný vliv na smlouvy uzavřené mezi Electricité de France a Gaz de France s třetími osobami […]. Činnosti v důsledku této přeměny nezavdávají příčinu k výběru poplatků, daní nebo dávek jakéhokoli druhu“ (111). |
(244) |
Komise na základě názoru svého odborníka usoudila, že z analýzy jednotlivých předpokladů zániku veřejných institucí lze učinit následující závěry:
|
(245) |
Komise usoudila, že tato analýza dokazuje, že si věřitel takové veřejné instituce může být nadále jist, že jeho pohledávka nezanikne spolu se zánikem instituce. |
(246) |
Důkaz by nebyl úplný bez posouzení otázky, zda dědic obdobně jako v soukromém právu může odmítnout dědictví, jsou-li dluhy příliš zatěžující. Ukazuje se, že možnost odmítnout dědictví je ve správním právu velmi omezená. |
(247) |
Podle S. Carpi-Petitové (113): „na rozdíl od občanského práva, které všem oprávněným dědicům poskytuje možnost volby, není v oblasti nástupnictví možnost volby obecnou zásadou správního práva. Naskýtá se pouze určitým oprávněným dědicům v závislosti na povaze prováděné činnosti. Převody v důsledku bezvýhradných zrušení tak nejsou nepovinné. Pokud jde o převody, které jsou zahrnuty v nahrazení, jejich nepovinný charakter závisí na dřívější existenci zůstavitele“. Pokud jde o bezvýhradná zrušení, S. Carpi-Petitová ze své obsáhlé studie vyvozuje, že „neexistence možnosti volby pro stát je použitelná rovněž ve správním právu. Znamená to, pokud se týká existence nebo neexistence práva volby, že nejjednodušším předpokladem je dozajista zrušení státní veřejné instituce bez převzetí poslání. V tomto případě je totiž právním nástupcem vždy stát. Odmítne-li majetek zanechaný zrušenou veřejnou institucí, tento majetek by se nevyhnutelně ocitl bez vlastníka, což je vyloučeno. Kromě toho není možné uložit břemeno nástupnictví na jiný majetek. V případě bezvýhradného zrušení státní veřejné instituce tak neexistuje možnost volby“. |
(248) |
Pokud se jedná o předpoklady převzetí poslání, „ve správním právu v oblasti nástupnictví existují dva druhy nahrazení. Za prvního předpokladu je právnická osoba, která nahrazuje fyzickou osobu – zůstavitele, založena za tímto účelem. V tom případě se stává univerzálním právním nástupcem v nástupnictví. Zdá se tudíž přirozené, že jí bude odepřeno právo volby“. |
(249) |
Odborník Komise poznamenává, že pokud se jedná o bezvýhradná zrušení veřejných institucí zrušením poslání, lze proti této úvaze namítnout, že pokud stát nemá možnost odmítnout majetek, neznamená to nutně nemožnost odmítnout dluhy. Zdá se však, že pokud jde o veřejnoprávní osoby, nemožnost odmítnout nástupnictví vyplývá hlavně z veřejnoprávního postavení veřejných institucí, a nikoli z nemožnosti ponechat majetek bez vlastníka. |
(250) |
Komise na základě názoru svého odborníka usoudila, že dluhy veřejných institucí se v praxi vždy převádějí na jinou právnickou osobu veřejného práva v případě zániku veřejné instituce, která vykonávala poslání. Věřitelé těchto veřejných institucí, k nimž La Poste náleží, mají proto jistotu, že jejich neuhrazené pohledávky nezaniknou. |
C. Závěr k existenci státní záruky ve prospěch La Poste
(251) |
Komise na základě přednesených prvků na důkaz existence záruky za úhradu jednotlivých pohledávek a zachování povinností La Poste usoudila, že:
|
(252) |
Tyto zvláštnosti jsou vnitřně spojeny s postavením La Poste jako veřejné instituce. |
(253) |
Výše uvedené postupy znamenají, že stát zastává úlohu konečného ručitele. Lze tudíž oprávněně usoudit, že La Poste byla poskytnuta neomezená záruka francouzského státu z důvodu postavení veřejné instituce. |
(254) |
Neomezená státní záruka ve prospěch La Poste má za následek převod státních zdrojů ve smyslu bodu 2.1 sdělení z roku 2008 o zárukách (114). La Poste totiž za tuto záruku neplatí žádný poplatek, a stát se tudíž zříká odměny, která je obvykle se zárukou spojena. Na druhé straně záruka vytváří riziko možného a budoucího čerpání ze zdrojů státu, který by byl povinen platit dluhy La Poste (115). |
(255) |
Neomezenou státní záruku ve prospěch La Poste lze nakonec přičíst státu, neboť vyplývá z kombinace veřejnoprávního postavení La Poste, zásad vnitrostátního práva a dvou právních aktů, tj. zákona ze dne 25. ledna 1985, nyní obchodní zákoník, a zákona ze dne 16. července 1980 a jeho prováděcích opatření. |
4.1.2 EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(256) |
Záruka je podstatnou součástí státní podpory, díky níž La Poste získala výhodnější úvěrové podmínky, než které by získala, kdyby byla posuzována pouze podle svých výsledků (a). Vhledem k neomezenosti záruky nelze vypočítat tržní poplatek, který by La Poste měla státu odvést, proto nelze použít mechanismus zpětného postoupení navrhovaný francouzskými orgány (b). Výhodnější úvěrové podmínky, které La Poste získala díky implicitní státní záruce, představují selektivní výhodu (c). |
a) Záruka je podstatnou součástí státní podpory, díky níž La Poste získala příznivější úvěrové podmínky, než které by získala, kdyby byla posuzována pouze podle svých výsledků
1. Úvěrové podmínky jsou stanoveny zejména na základě finančního ratingu
(257) |
Úvěrové podmínky jsou stanoveny zejména na základě finančního ratingu (116): čím je rating podniku nižší z důvodu zvýšeného rizika platební neschopnosti, tím vyšší odměnu bude investor požadovat. Naproti tomu podnik s velmi nízkým rizikem platební neschopnosti si může půjčovat za velmi příznivých podmínek. |
2. Na rozdíl od tvrzení francouzských orgánů se ratingové agentury domnívají, že záruka je rozhodující složkou státní podpory La Poste, díky níž La Poste získala vyšší rating, než jaký by získala, kdyby byla hodnocena pouze na základě svých výsledků
i) Záruka jakožto podstatná součást státní podpory La Poste ovlivňuje finanční rating La Poste
α) Analýzy ratingových agentur (117) ohledně existence záruky státu ve prospěch La Poste
(258) |
Standard and Poor’s ve studii vlivu státní podpory na rating provozovatelů obchodních služeb ze dne 22. listopadu 2004 uvádí, že právní forma La Poste, která jí zajišťuje svrchovanou konečnou záruku, poskytuje La Poste konečnou statutární záruku Francouzské republiky za její povinnosti (118). |
(259) |
Standard and Poor’s dne 3. dubna 2007 potvrdila svůj závěr, podle něhož postavení veřejné instituce poskytuje La Poste konečnou záruku francouzského státu, i když tato záruka není bezprostřední a výslovná, což se odráží v rozdílných ratingových známkách La Poste a Francouzské republiky (119). |
(260) |
Pokud jde o Fitch, další přední ratingovou agenturu, připomněla dne 31. března 2006, kdy potvrdila rating AAA udělený La Poste, že La Poste je skupinou ve vlastnictví státu, jíž francouzský stát poskytl záruku. |
(261) |
Fitch nicméně dne 17. dubna 2008 snížila ratingovou známku la Poste na AA, přičemž své rozhodnutí opřela o skutečnost, že „postavení La Poste jako veřejného provozovatele již není důvodem, aby se její ratingové známky automaticky řídily ratingovými známkami státu“. Fitch sice uvádí, že „nepředpokládá existenci implicitní záruky státu“, nicméně tvrdí, že „statutární povinnost státu převzít závazky La Poste trvá“. Komise v tomto ohledu připomíná, že z hlediska práva Evropské unie nemá význam, zda povinnost státu dostát závazkům La Poste vyplývá z toho, co se nazývá zárukou ve vnitrostátním právu, nebo z pouhé statutární povinnosti. Za obou předpokladů se totiž jedná o státní záruku z hlediska práva Evropské unie (viz sdělení z roku 2008 o zárukách, které objasňuje, že veřejné záruky mohou být spojeny s právní formou samotného podniku a zahrnovat krytí ztrát státem (120)). |
(262) |
Fitch dne 4. září 2009 uvedla (121): „Jak ovšem agentura uvedla při snížení ratingové známky LP z AAA na AA v roce 2008, neuznává existenci implicitní záruky státu ve prospěch LP, pokud se jedná o likviditu. Od roku 2006 totiž mohou být mechanismy státní podpory uvedeny v činnost pouze tehdy, je-li potřeba likvidity v souladu s evropskými pravidly hospodářské soutěže; proto postavení La Poste jako veřejného provozovatele již není důvodem, aby se její rating automaticky řídil ratingem státu. Přístup k zálohám ze Státní pokladny v případě krize likvidity tak již není zajištěn, což může citelně zpozdit poskytnutí státní podpory v případě potřeby.“ Fitch má tudíž za to, že záruka ve věci likvidity od roku 2006 již nemůže být platná, neboť není v souladu s evropskými pravidly hospodářské soutěže. Toto potvrzuje, že se tato agentura domnívá, že před tímto datem taková záruka existovala a mohla být uvedena v činnost. Fitch připisuje rozhodující význam dopisu Komise ze dne 26. února 2006, jímž informovala Francii o svých předběžných závěrech ohledně neomezené státní záruky (122). Fitch však nepřihlíží ke skutečnosti, že Komise tímto dopisem charakterizovala záruku jako existující podporu a že dopis ze dne 26. února 2006 obsahuje pouze předběžné, a nikoli závazné posouzení, pokud jde o existenci této záruky, přičemž nikterak nebrání v případě potřeby jejímu plnění. Pokud tedy záruka před rokem 2006 existovala, její existence a možnost uvedení v činnost nepozbývají platnosti dopisem Komise ze dne 26. února 2006. Tak by tomu mohlo být pouze tehdy, pokud by buď Francie nebo Komise záruku zrušily na základě aktu se závaznými právními účinky. Závěrem, i když se Fitch mylně domnívá, že dopis Komise má za následek neplatnost záruky, Fitch nicméně nadále uznává „mimořádnou úroveň podpory, kterou může LP obdržet od svého zmocnitele, jakož i vysokou pravděpodobnost, že jí bude v případě potřeby poskytnuta“. |
β) Záruka jakožto podstatná součást státní podpory, ovlivňuje finanční rating La Poste
(263) |
Posouzení analýz a metodik Standard and Poor’s a Fitch ukazuje, že záruka jakožto rozhodující součást státní podpory ovlivňuje finanční rating. |
— Standard and Poors (S & P) – Metodika
(264) |
Ve výše uvedené studii vlivu státní podpory na rating poskytovatelů poštovních služeb S & P vysvětluje, že určuje metodiku, která bude použita pro stanovení ratingu poskytovatele obchodních služeb, v závislosti na odhadované míře sttní podpory tomuto poskytovateli. S & P rozlišuje poskytovatele obchodních služeb, kteří obdrželi státní podporu (například francouzskou poštu a italskou poštu) a poskytovatele, kteří žádnou státní podporu neobdrželi (například Deutsche Post a TNT). V rámci kategorie poskytovatelů obchodních služeb, kteří obdrželi státní podporu, vymezuje S & P tři podkategorie:
|
(265) |
S & P v téže studii vysvětluje, že posuzuje podporu, kterou stat poskytuje poskytovateli poštovních služeb (tedy metodice, která bude použita pro udělení ratingové známky uvedenému poskytovateli, a tudíž in fine ratingu) v závislosti na čtyřech faktorech uváděných v následujícím pořadí podle postavení poskytovatele, pravděpodobnosti jeho privatizace, jeho správě a režimu regulace. Pokud se týká postavení, S & P uvádí právě případ francouzské pošty, přičemž zdůrazňuje „krajně vydatnou“ státní podporu a okamžitě poté dodává, že La Poste obdržela konečnou statutární záruku Francouzské republiky (124). |
(266) |
S & P tudíž osvětluje působení „krajně vydatné“ podpory, kterou francouzský stát poskytl La Poste, existencí konečné statutární záruky. S & P z této krajně vydatné podpory vyvozuje, že ratingovou známku La Poste lze stanovit na základě ratingové známky Francouzské republiky se snížením, které může činit nanejvýš tři kategorie, to znamená 6 notches. Rating, který S & P udělila La Poste, byť postupně snižovaný, nebyl nikdy nižší o více než 4 notches než rating Francouzské republiky (udělený rating AAA) (125). |
(267) |
Komise z předchozího vyvozuje, že státní záruka poskytnutá La Poste tvoří podstatnou součást hodnocení S & P, podle něhož La Poste obdržela „krajně vydatnou“ státní podporu. Právě z důvodu této „krajně vydatné“ podpory však S & P používá na La Poste metodiku top-down. Kdyby S & P použila metodiku bottom-up nebo v ještě horším případě rating La Poste nezvýšila z důvodu státní podpory, jak je tomu v případě Deutsche Post a TNT, La Poste by obdržela rating nižší než stávající. S & P totiž ve studii vlivu státní podpory na rating provozovatelů poštovních služeb má za to, že obchodní a finanční výsledky Deutsche Post a TNT jsou lepší než výsledky La Poste. Ratingy Deutsche Post a TNT uvedené ve studii S & P jsou však nižší než rating La Poste. Kdyby La Poste byla hodnocena podle vlastních výsledků, její rating by tedy byl nižší než stávající díky „krajně vydatné“ státní podpoře, kterou S & P osvětluje existencí konečné statutární záruky. |
— Poslední ratingy
(268) |
S & P ve svém hodnocení La Poste ze dne 3. dubna 2007 zmiňuje změnu kapitálové struktury, která vede ke změně postavení a ztrátě záruky, jako prvek, k němuž přihlíží při přidělení ratingu (126). S & P upřesňuje, že již přihlíží k pravděpodobné dlouhodobé změně těchto tří prvků (kapitálové struktuře, právní formě a záruce). S & P v očekávání této změny nadále používá metodiku top-down. V předchozím odstavci však byl podán důkaz, že díky této metodice může La Poste získat a získává vyšší rating, než který by byla získala na základě vlastních výsledků. |
(269) |
Komise nicméně připouští, že v téže analýze ze dne 3. dubna 2007 S & P zdůrazňuje, že rating La Poste nebyl nepříznivě ovlivněn doporučením Komise, neboť S & P se domnívá, že změna postavení La Poste neodráží nezbytně snížení státní podpory, z níž vychází rating La Poste, a že toto dokázala nedávná rozhodnutí vlády (127). Komise poznamenává, že existují jiné prvky než záruka, k nimž S & P přihlíží, dochází-li k závěru, že La Poste obdržela vydatnou státní podporu, která odůvodňuje použití metodiky top-down. Tyto prvky mohou vyvážit stávající tlaky na postavení La Poste, které také vedou S & P k tomu, aby předjímala změnu postavení a zánik dlouhodobé záruky. Zůstává však nadále při tom, že S & P považuje záruku za podstatnou součást státní podpory, což ovlivňuje rating. |
(270) |
S & P ve svém hodnocení ze dne 21. ledna 2009, které následovalo po oznámení prezidenta Francouzské republiky ze dne 18. prosince 2008 o návrhu zákona o přeměně La Poste na akciovou společnost, snížila ratingovou známku na A+ s negativním výhledem. Negativní výhled byl odůvodněn pravděpodobnou změnou právní formy a vlastnické struktury podniku (128) v příštích dvou letech. Podle S & P by tyto zásahy mohly omezit možnosti státu v případě potřeby poskytnout provozovateli mimořádnou podporu. Postavení, s nímž je záruka spojena, je znovu uváděno jako znak vydatné podpory, kterou stát poskytuje La Poste. |
— Fitch Ratings
(271) |
Agentura Fitch založila ratingovou známku AAA, udělenou La Poste do 17. dubna 2008, na skutečnosti, že La Poste je skupinou ve vlastnictví státu, jíž francouzský stát poskytl záruku. |
(272) |
Ratingová agentura Fitch dne 4. října 2006, kdy Komise doporučila Francii, aby zrušila neomezenou záruku, kterou obdržela La Poste jakožto právnická osoba veřejného práva, snížila ratingovou známku (z AAA se stabilním výhledem na AAA s negativním výhledem) s odůvodněním, že je třeba vykládat „doporučení Evropské komise jako první hmatatelnou známku tlaku na právní formu La Poste, tudíž i na její ratingové známky“. Toto snížení ratingu, jakož i odůvodnění, které předložila Fitch, osvětluje jednak vazbu mezi postavením a zárukou, kterou obdržela La Poste, jednak rating, který Fitch přidělila. |
(273) |
Dne 17. dubna 2008 snížila Fitch ratingovou známku na AA. Fitch nicméně nadále používá metodiku top-down, což zdůvodňuje skutečností, že La Poste působí ve veřejném sektoru. Jak bylo uvedeno výše, Fitch své rozhodnutí opřela o skutečnost, že „postavení La Poste jako veřejného provozovatele již není důvodem, aby se její ratingové známky automaticky řídily ratingovými známkami státu“. Fitch vysvětluje, že ratingy La Poste od nynějška vycházejí ze vztahu, kdy mateřská společnost, v daném případě stát, podporuje svoji dceřinou La Poste. Fitch nyní používá rovněž metodiku top-down: rating la Poste již není stejný jako rating nejvyššího nadřízeného orgánu, avšak vzhledem k vydatné státní podpoře La Poste, jejíž podstatnou součástí je statutární povinnost převzít závazky La Poste, se rating la Poste odvozuje od ratingu nejvyššího nadřízeného orgánu, a nejen na základě hospodářské situace podniku. Tento přístup, jakož i ratingová známka, byly potvrzeny hodnocením ze dne 4. září 2009. |
— Závěr
(274) |
Komise na základě předchozích analýz došla k závěru, že Fitch přinejmenším do roku 2008 a S & P považují konečnou statutární státní záruku ve prospěch La Poste za podstatnou součást státní podpory La Poste. Ratingové agentury však z důvodu této podpory použily metodiku top-down, z níž pro La Poste vyplynul vyšší rating, než by byl její rating pouze na základě jejích vlastních výsledků. Komise se tudíž domnívá, že záruka představuje nebo představovala podstatnou součást ratingu La Poste, i když to není jediná součást. Jelikož jsou však Fitch a S & P dvě významné ratingové agentury a je zjištěno, že trh přihlíží k jejich ratingu při rozhodování o poskytnutí úvěru danému podniku, rating od těchto agentur (od jedné z nich nebo od obou), který je vyšší, než by byl při neexistenci záruky, může přinést La Poste výhodu, jíž by za obvyklých tržních podmínek nedosáhla. |
ii) Odmítnutí argumentů francouzských orgánů
α) Zásadní povaha promítnutí implicitní záruky do ratingu subjektů podléhajících ustanovením zákona z roku 1980 neodporuje zjištění, podle něhož jejich rating může být nižší než rating nejvyššího nadřízeného orgánu
(275) |
Francouzské orgány popírají hospodářský dopad ustanovení zákona ze dne 16. července 1980 a soudí, že pokud by ratingové agentury vykládaly ustanovení zákona ze dne 16. července 1980 tak, že ve prospěch věřitelů dotyčných právnických osob zavádějí mechanismus rovnocenný státní záruce, lze těžko chápat, jak by územní samosprávy mohly obdržet rating BBB+ nebo AA. Francouzské orgány kromě toho těžko chápou, jak by La Poste mohla obdržet nižší rating než stát, jestliže jí byla poskytnuta státní záruka (129). |
(276) |
Komise v tomto ohledu odkazuje na analýzu S & P ze dne 22. listopadu 2004 o státní podpoře na rating subjektů v poštovním odvětví, na analýzu ze dne 14. června 2006 o ratingu subjektů s vazbou na stát (130), jakož i na studii z roku 2007 o La Poste. Podle těchto analýz vyplývá rating podniku, který obdržel vydatnou státní podporu, z ratingu uděleného státu, může však být snížen o dvě kategorie (neboli 6 notches), pokud se finanční vazby mezi uvedeným státním podnikem a státem mohou ve střednědobém nebo dlouhodobém výhledu (131) měnit. Nižší rating La Poste ve srovnání s ratingem státu lze tudíž vysvětlit skutečností, že S & P předjímá snížení státní podpory v nadcházejících letech, což výstižně ukazuje, že státní podpora, jejíž podstatnou součástí je záruka, umožňuje La Poste získat vyšší ratingovou známku, než by získala za jiných okolností. |
(277) |
S & P dodává, že se La Poste v roce 1991 stala samostatným subjektem veřejného práva s postavením veřejné instituce, což La Poste zajišťuje konečnou státní záruku za její povinnosti, nikoli však bezprostřední a výslovnou záruku, jak se odráží v rozdílu mezi ratingy La Poste a Francouzské republiky (132). Ačkoli S & P uděluje La Poste nižší rating, než jaký uděluje státu, fakticky soudí, že La Poste byla poskytnuta implicitní státní záruka z důvodu jejího postavení veřejné instituce, což má přímý vliv na metodiku použitou pro stanovení ratingu. |
(278) |
Výše uvedené důvody vysvětlují, proč se S & P rozhodla udělit La Poste a státu odlišné ratingové známky. Komise však není povinna zaujmout stanovisko k analýze důvodů vysvětlujících rozdíl v ratingových známkách státu a územních samospráv vzhledem k tomu, že není předmětem tohoto šetření. |
β) Francouzské orgány činí mylné závěry, neboť neuvažují „za jinak stejných okolností“
(279) |
Podle francouzských orgánů se analýzy ratingových agentur neopírají o právní analýzu, nýbrž o subjektivní posouzení toho, co údajně představuje státní podporu v případě potíží La Poste. Francie na podporu tohoto tvrzení odkazuje na analýzu S & P ze dne 3. dubna 2007. Jak bylo uvedeno výše, S & P v ní uvádí, že po oznámení dopisem, jímž Komise doporučuje zrušení záruky, se rating La Poste nezměnil, neboť S & P se domnívá, že změna postavení La Poste neodráží nezbytně snížení státní podpory, z něhož vychází rating La Poste, a které opětně potvrdila nedávná rozhodnutí vlády (133). |
(280) |
Komise uznává, že existují jiné prvky než záruka, k nimž S & P přihlíží ohledně závěru, že La Poste obdržela vydatnou státní podporu, která odůvodňuje použití metodiky top-down. V tomto případě nedávná rozhodnutí vlády, zejména rozřešení otázky financování důchodů úředníků, zachování služeb vyhrazených La Poste, podpora vydávání spořitelních knížek A a zvýšení poštovních sazeb (které ostatně také představují zásahy veřejné moci, ne-li plnoprávnou státní podporu), vyvážila účinek písemného doporučení Komise. Neznamená to, že ratingové agentury nepřihlédly k písemnému doporučení Komise a obecněji k tlakům vyvíjeným na změnu postavení La Poste, a tudíž na záruku písemně poskytnutou La Poste. K těmto tlakům bylo samozřejmě přihlédnuto a byly analyzovány jako oslabení podpory, kterou by stát mohl poskytnout La Poste: ovlivňují tudíž rating. Ostatně právě z toho důvodu ratingová agentura Fitch dne 4. října 2006, kdy Komise doporučila Francii, aby zrušila neomezenou záruku, kterou obdržela La Poste jakožto právnická osoba veřejného práva, snížila ratingovou známku (z AAA se stabilním výhledem na AAA s negativním výhledem) s odůvodněním, že je třeba vykládat „doporučení Evropské komise jako první hmatatelnou známku tlaku na právní formu La Poste, tudíž i na její ratingové známky“, což potvrzuje, že právní forma je klíčovým prvkem. |
(281) |
Komise pro osvětlení nezbytnosti uvažovat za jinak stejných okolností připomíná, že S & P v témže oznámení z roku 2007 rovněž upřesnila, že změna ve vlastnické struktuře La Poste (a tudíž ztráta záruky) by vedla ke změně metodiky používané ke stanovení ratingu, tato změna by však nutně nevedla ke změně ratingové známky La Poste vzhledem k očekávanému zlepšení vnitřní situace La Poste v nadcházejících letech (134). Zdá se, že toto potvrzuje, že bez tohoto postavení bude La Poste muset zlepšit svoji vnitřní situaci, aby si udržela stejnou ratingovou známku. Naproti tomu za předpokladu, že by vnitřní situace La Poste zůstala stálá, oslabení státní podpory La Poste by mělo vést ke snížení její ratingové známky (135). |
γ) Argumenty francouzských orgánů, které se snaží dokázat, že postavení La Poste a z něho vyplývající záruka, nejsou jedinými prvky, k nimž ratingové agentury přihlížejí, nikterak nezbavují platnosti důkaz Komise
(282) |
Většina připomínek francouzských orgánů, které mají prokázat, že „záruka nemá žádný účinek na rating La Poste“ (136), prokazuje pouze to, že záruka není jediným prvkem, k němuž ratingové agentury přihlížejí. Komise ovšem tento bod připouští: nikterak nezbavuje platnosti zjištění, podle něhož ratingové agentury přihlížejí k záruce, když stanoví rating provozovatelů poštovních služeb. Francouzské orgány kromě toho neuvažují za jinak stejných okolností. |
— Argumenty francouzských orgánů vycházející z teorie ratingových agentur o ratingu subjektů v poštovním odvětví
(283) |
Francouzské orgány posuzují metodiku, kterou používají ratingové agentury, na základě zprávy S & P o vlivu státní podpory na rating poskytovatelů poštovních služeb (137). Zdůrazňují, že v klasifikaci, kterou popisuje S & P, zařazení do kategorie 1 odpovídá širokým kritériím, neodkazuje však na postavení známkovaného poskytovatele. Francouzské orgány z toho usuzují, že postavení nepředstavuje pro ratingové agentury významnou složku analýzy. |
(284) |
Komise tuto analýzu zpochybňuje a poznamenává, že S & P jasně definuje postavení provozovatelů jako jeden z klíčových prvků pro posouzení intenzity státní podpory (viz odstavec 264 až 267 metodiky S & P). |
(285) |
Francouzské orgány kromě toho zdůrazňují, že S & P zařadila italskou poštu do téže kategorie jako La Poste, ačkoli je v soukromoprávním postavení a její finanční výsledky neodůvodňují zařazení do této kategorie (138). |
(286) |
Zjištění, podle něhož se může ratingová agentura domnívat, že poskytovatel poštovních služeb v soukromoprávním postavení, v daném případě Poste Italiane, obdržel vydatnou státní podporu, a zařadit jej do stejné kategorie jako La Poste, nikterak nezbavuje platnosti důkaz Komise, kterým se snaží prokázat, že ratingové agentury přihlížejí k existenci záruky vyplývající z postavení La Poste. Komise totiž uznává, že subjekty v poštovním odvětví, například Poste Italiane, mohou být zařazeny do stejné kategorie jako La Poste, aniž by obdržely záruku, pokud jiné prvky svědčí o tom, že obdržely rovněž vydatnou státní podporu. Na důkaz, že záruka nemá žádný vliv na rating, bylo třeba dokázat, že Poste Italiane a La Poste se ocitly v dokonale srovnatelné situaci, pokud jde o různé prvky, k nimž přihlédly ratingové agentury při hodnocení státní podpory, a že jediným rozdílem mezi oběma subjekty je existence záruky ve prospěch La Poste. Jinak řečeno, aby srovnání mělo smysl, je nutno prokázat, že „všechny okolnosti jsou jinak stejné“, což francouzské orgány neučinily. |
(287) |
Kromě toho, i kdyby francouzské orgány dokázaly, že situace Poste Italiane a La Poste jsou dokonale srovnatelné – vyjma existence záruky ve prospěch francouzské pošty – (což nebylo dokázáno), stojí za povšimnutí, že S & P každopádně hodnotí odlišně míru podpory poskytované italským, respektive francouzským státem jejich poštám. S & P má totiž za to, že možná podpora, kterou italský stát poskytuje Poste Italiane, je „vydatná“, zatímco podpora, kterou poskytuje francouzský stát La Poste, je „krajně vydatná“ (139). Komise nevylučuje, že v tomto rozdílném hodnocení je třeba spatřovat vliv záruky, jejíž existenci připomíná S & P v téže zprávě vzápětí po tvrzení, podle něhož La Poste obdržela krajně vydatnou podporu (140). V každém případě není na místě činit závěr ohledně důvodů, pro něž byla Poste Italiane v dané době zařazena do stejné kategorie jako La Poste. Jednak tento postup totiž na těchto důvodech nespočívá. Jednak četnost prvků, k nimž musí ratingové agentury přihlížet při hodnocení, neumožňuje činit závěry o specifickém účinku existence či neexistence konečné statutární záruky na rating. |
— Argumenty francouzských orgánů odvozené z ratingů v soukromé sféře
(288) |
Francouzské orgány připomínají, že „v soukromém sektoru se vyskytují hojné případy, v nichž je rating dceřiné společnosti spojen s ratingem mateřské společnosti“. Soudí, že tento druh přístupu tudíž nepředstavuje zvláštnost ohledně veřejného postavení. |
(289) |
Komise nepopírá, že rating dceřiné společnosti může být spojen s ratingem mateřské společnosti, včetně soukromého sektoru, a zvláště s odhadovanou mírou podpory, kterou je mateřská společnost připravena poskytnout své dceřiné společnosti a která se může případně projevit jejím závazkem ručení. Tento argument pouze potvrzuje analýzu Komise. Osvětluje totiž, že postavení veřejné instituce, jakož i záruka, která z něho vyplývá, je prvkem dokazujícím státní podporu, k níž přihlédly ratingové agentury při udělování ratingu La Poste. |
— Argumenty francouzských orgánů odvozené z ratingu La Poste
(290) |
Francouzské orgány rovněž zdůrazňují, že S & P v roce 2005 snížila rating La Poste na AA– se stabilním výhledem, třebaže nedošlo k žádné změně postavení. Francouzské orgány usuzují, že rating La Poste není pouze důsledkem jejího postavení (141). Francouzské orgány rovněž poznamenávají, že zpráva S & P ze dne 3. dubna 2007 o La Poste uvádí, že ony dva prvky, které S & P uvádí na podporu ratingu, jsou hospodářský význam poslání veřejné služby a „strong shareholding backing“, nikoli postavení (142). |
(291) |
Jak bylo uvedeno výše, Komise uznává, že existence záruky není jediným prvkem, k němuž ratingové agentury přihlížejí, když odhadují míru podpory, jakou jsou orgány veřejné moci ochotny poskytnout podniku čelícímu potížím. Komise nicméně s podporou studie S & P o vlivu vládní podpory na ratingy poskytovatelů poštovních služeb (143) prokázala, že ratingové agentury přihlížejí k existenci záruky jako k podstatné součásti státní podpory poskytnuté La Poste. |
(292) |
Komise v tomto ohledu zpochybňuje analýzu francouzských orgánů, podle níž je „strong shareholder backing“, který S & P zmiňuje ve své zprávě ze dne 3. dubna 2007, třeba odlišit od otázky veřejného postavení a záruky. Ze studie o vlivu státní podpory na rating poskytovatelů poštovních služeb totiž vyplývá, že postavení a záruka jsou skutečně podstatnými prvky pro posouzení státní podpory poskytnuté La Poste. |
(293) |
Komise rovněž zpochybňuje výklad francouzských orgánů, podle něhož S & P ve zprávě z dubna 2007 zvolila metodiku „top-down“ pouze na základě svého předpokladu, podle něhož La Poste ve střednědobém výhledu zůstane stoprocentním akcionářem La Poste, a nikoli na základě veřejnoprávního postavení La Poste a záruky spojené s tímto postavením. Komise připomíná, že „pravděpodobná nadcházející změna v kapitálové struktuře“, která by podle vyjádření S & P znamenala ztrátu postavení veřejné instituce a záruky spojené s tímto postavením, je výslovně zohledněna v ratingu, který S & P přidělila (144). Je tudíž jasné, že pro S & P není důležitá jen změna kapitálové struktury, nýbrž rovněž důsledky (ztráta veřejného postavení a záruky), přičemž změna kapitálové struktury představuje první krok na cestě k postupnému získání samostatnosti La Poste vůči státu. |
3. Úvěrové podmínky, které La Poste fakticky získala
(294) |
Francouzské orgány argumentují tím, že oznámení Komise o existenci údajné záruky a jejího budoucího zrušení z této příčiny neměly žádný vliv na finanční podmínky La Poste. La Poste totiž získala při vypsání dluhopisové půjčky v říjnu 2006, těsně po oznámení Komise o doporučení vhodných opatření, na spread s mid swap (145) 12 bazických bodů pro emisi se splatností 15 let a 4 bazické body pro emisi se splatností 7 let. Předchozí emise dluhopisů, vydaná v roce 2004, se však týkala dluhopisů se splatností 15 let ve výši 580 milionů EUR a vedla k výsledku spread 8 bazických bodů nad mid swap. Francouzské orgány soudí, že finanční podmínky La Poste se nezakládají na právní nebo faktické existenci jakékoli záruky. |
(295) |
Komise má za to, že závěr francouzských orgánů, podle něhož oznámení Komise nemělo žádný účinek na finanční podmínky, není opodstatněný, neboť došlo naopak ke snížení spread z 8 na 12 bodů. |
(296) |
Kromě toho i za předpokladu, že spread se sníží, což není tento případ, Komise pochybuje o závěrech, které by z něho bylo možno činit ohledně vlivu oznámení Komise na náklady financování La Poste, neboť investoři přihlížejí rovněž k mnoha jiným prvkům, například k finanční struktuře La Poste, která se mohla v letech 2004 až 2006 vyvíjet. |
(297) |
Kromě toho, i kdyby finanční podmínky před a po oznámení Komise bývaly stejné nebo by rozdíl byl bezvýznamný, nikterak by to nedokazovalo, že záruka neovlivňuje úvěrové podmínky. V době emise, kterou uvádějí francouzské orgány, byla totiž záruka poskytnutá La Poste kvalifikována jako existující podpora. Nepozbyla tudíž platnosti a kryla emise. Záruka se případně stává protiprávní podporou pouze počínaje datem stanoveným pro její zrušení tímto rozhodnutím. |
(298) |
Jakmile tedy Komise dokázala, že záruka vyplývající z postavení La Poste by ji mohla zvýhodnit z důvodu reálného vlivu na její rating, má za to, že nemusí prokazovat konkrétní účinky této záruky v minulosti. Stálou zásadou režimu státních podpor totiž je, že Komise nemusí dokazovat skutečné účinky podpor, neboť v tomto případě členské státy, které neoznámí podporu, budou zvýhodněny vůči těm, které tak učiní (146). Na členský stát, který oznámí neomezenou záruku, by totiž bylo uvaleno opatření z důvodu pouhých jejích možných účinků, zatímco stát, který by ji neoznámil, by se mohl hájit tím, že by dokázal, že záruka konkrétně nezvýhodnila toho, komu byla poskytnuta. Komise kromě toho, jako u nových opatření, musí posoudit budoucí slučitelnost stávajících opatření s podmínkami smlouvy a nemusí nezbytně dokazovat, že opatření v minulosti vyvolalo účinky neslučitelné se smlouvou (147). Komise kromě toho nemůže nařídit odnětí případně již poskytnutých výhod v důsledku existující podpory. Důkaz konkrétních účinků záruky na úvěrové podmínky tudíž také již není třeba vyžadovat. |
b) Vhledem k neomezenosti záruky nelze vypočítat výši tržní prémie, kterou by La Poste měla státu odvést, proto nelze použít mechanismus zpětného postoupení, jak jej navrhují francouzské orgány
(299) |
Komise na základě předchozího soudí, že záruka poskytnutá La Poste je neomezená co do doby platnosti, výše a rozsahu, a není za ni poskytována žádná odměna. Navíc kryje současně činnosti všeobecné poštovní služby a činnosti konkurenční. Komise se domnívá, že vzhledem k neomezenosti státní záruky ve prospěch la Poste a v souladu s rozhodovací praxí Komise (148) nelze vypočítat výši tržní prémie, kterou by La Poste měla platit státu za poskytnutí této neomezené záruky. U veškerých záruk je totiž podpora poskytnuta v okamžiku, kdy je záruka nabídnuta. V případě neomezené záruky, která může potencionálně krýt všechny dluhy podniku na dobu neurčitou, nelze dopředu stanovit výši poskytnuté pomoci v době poskytnutí, a tudíž vypočítat odpovídající tržní prémii (149). Tímto se stává nepoužitelným mechanismus zpětného postoupení, který navrhují francouzské orgány. |
c) Výhodnější úvěrové podmínky, které La Poste získala díky implicitní státní záruce, představují selektivní výhodu
(300) |
Výhoda je selektivní, neboť konkurenti La Poste je nezískali: konkurenti La Poste totiž podléhají řízením o správě a soudním vyrovnání a nebyla jim poskytnuta neomezená státní záruka spojená s postavením veřejné instituce. |
4.1.3 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A NEPŘÍZNIVÝ VLIV NA OBCHOD
(301) |
Zkoumané opatření může vést ke snížení nákladů na činnost La Poste, jehož účinkem by byla podpora La Poste, což by mělo za účinek narušení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Kromě toho, vzhledem k tomu, že odvětví, v nichž La Poste působí, zejména doručování balíků, roznáška neadresných zásilek, jakož i dopisů, jejichž doručování není vyhrazeno La Poste, jsou široce otevřené obchodu v rámci Společenství, taková opatření by mohla mít nepříznivý dopad na podniky, které vykonávají nebo hodlají vykonávat obdobnou hospodářskou činnost ve Francii. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby, ve znění směrnic 2002/39/ES a 2008/6/ES (150) (dále jako „poštovní směrnice“) má být souhrn poštovních služeb otevřen hospodářské soutěži nejpozději dne 1. ledna 2011. Za těchto podmínek může existence neomezené státní záruky ve prospěch La Poste narušit hospodářskou soutěž a nepříznivě ovlivnit obchod ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
4.1.4 ZÁVĚR OHLEDNĚ OPATŘENÍ JAKOŽTO DRUHU PODPORY
(302) |
Následkem státní záruky ve prospěch La Poste z důvodu jejího postavení veřejné instituce je tedy převod státních zdrojů přičitatelný státu a narušení nebo hrozba narušení hospodářské soutěže a obchodu mezi členskými státy za současné podpory La Poste. Komise soudí, že tato záruka představuje státní pomoc ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
4.2 SLUČITELNOST
(303) |
Vzhledem k tomu, že zkoumané opatření spadá do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutno posoudit, zda Komise může toto opatření prohlásit za slučitelné z titulu odchylek stanovených čl. 107 odst. 2 a 3 a čl. 106 odst. 2 SFEU. |
(304) |
Ukazuje se, že neomezená státní záruka ve prospěch La Poste nesplňuje žádnou z podmínek pro uplatnění odchylek podle čl. 107 odst. 2 SFEU vzhledem k tomu, že zkoumané opatření není určeno k žádnému z účelů stanovených těmito odchylkami. |
(305) |
Z titulu čl. 107 odst. 3 písm. a) může být opatření podpory prohlášeno za slučitelné s vnitřním trhem, jestliže napomáhá k hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností. Vzhledem k tomu, že neomezená státní záruka ve prospěch La Poste je jednotlivým pravomocným opatřením, které nesleduje žádný cíl na regionální úrovni, je časově neomezené, není spojeno s žádnou investicí a není degresivní, odchylka podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU se na ně nevztahuje. |
(306) |
Pokud jde o odchylky podle čl. 107 odst. 3 písm. b) a d) SFEU, účelem dotyčné podpory není napomáhat uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu nebo napravit vážnou závadu ve francouzském hospodářství. Neomezená státní záruka ve prospěch La Poste není určena ani na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví. |
(307) |
Odchylka podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že podporu lze považovat za slučitelnou, pokud je určena k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Neomezená státní záruka ve prospěch La Poste se netýká ani investice ani vytvoření pracovních míst, a tudíž představuje provozní a bezpodmínečnou podporu. Komise v souladu se svou rozhodovací praxí nemůže považovat takovou pomoc za určenou k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí. |
(308) |
Neomezenou státní záruku ve prospěch La Poste nakonec nelze na základě čl. 106 odst. 2 SFEU považovat za slučitelnou. Tato odchylka stanoví, že podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvě, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. Rozvoj obchodní výměny nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Evropské unie. |
(309) |
Francouzské právní předpisy uložily La Poste povinnosti veřejné služby. Provozovatel poštovních služeb by z toho titulu mohl získat finanční kompenzaci nebo určité výsady odchylující se od určitých obecně platných právních předpisů. Taková finanční opatření nebo výsady se však musí omezit na to, co je nezbytné k náhradě dodatečných nákladů La Poste z titulu povinností veřejné služby. |
(310) |
Vymezení státních podpor ve formě náhrady za veřejnou službu v rámci Společenství určuje podmínky, za nichž Komise považuje takovou náhradu za slučitelnou z titulu čl. 106 odst. 2 SFEU. Poskytnutá náhrada zejména nesmí přesáhnout náklady na poskytování veřejné služby s přihlédnutím k příjmům, které s nimi souvisejí, jakož i k přiměřenému zisku z plnění těchto povinností. |
(311) |
V daném případě by taková analýza předpokládala tržní zhodnocení neomezené státní záruky ve prospěch La Poste tak, aby bylo ověřeno, že její hodnota nepřesahuje čisté náklady na poskytování všeobecné poštovní služby. Vzhledem ke skutečnosti, že tato záruka je neomezená, však tuto analýzu nelze provést, což vylučuje použití odchylky podle čl. 106 odst. 2 SFEU. |
(312) |
Kromě toho, i kdyby takové zhodnocení bylo možné, mohlo by prospět pouze činnostem zahrnutým do poslání „všeobecné poštovní služby“. Neomezená státní záruka ve stávající podobě však zahrnuje všechny činnosti La Poste, a to včetně činností nezahrnutých do poslání „všeobecné poštovní služby“. |
(313) |
Komise zastává názor, že rozvoj obchodu je z toho důvodu dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Evropské unie. |
(314) |
Kromě toho, Francie se neodvolala na činitele dokazující slučitelnost opatření s čl. 107 odst. 2 nebo 3 nebo čl. 106 odst. 2 SFEU, nýbrž se spokojila s tím, že popřela existenci záruky. Neprokázala tudíž slučitelnost podpory, třebaže podle judikatury na ní leží důkazní břemeno. |
(315) |
Závěrem lze konstatovat, že dotčené opatření, ač změněno podle francouzských návrhů ohledně vyjasnění prováděcího nařízení k zákonu z roku 1980 a uvedení omezující doložky do smluv La Poste zahrnujících pohledávku představuje státní podporu ve smyslu čl. l písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999 a týká se v souladu s rozhodovací praxí Komise neomezených státních záruk poskytnutých podnikům pověřeným hospodářskou činností (151), tato podpora nesplňuje žádnou z podmínek použití odchylek podle SFEU. Výše uvedená neomezená státní záruka je tudíž neslučitelná s vnitřním trhem. |
4.3 NESTRANNOST VE VĚCI REŽIMU VLASTNICTVÍ
(316) |
Komise tímto závěrem nikterak nezpochybňuje skutečnost, že La Poste náleží státu, ani nezpochybňuje postavení právnické osoby veřejného práva jako takové. Komise pouze považuje záruku vyplývající z tohoto postavení za problematickou pro La Poste za současného stavu francouzského práva. |
(317) |
Komise je podle článku 345 SFEU nestranná ve věci systému vlastnictví v členských státech a žádné ustanovení Smlouvy nebrání tomu, aby stát držel ve vlastnictví podniky (úplně nebo částečně). Za tohoto stavu je nutno použít pravidla hospodářské soutěže stejným způsobem na soukromé i státní podniky. Žádný z obou těchto druhů podniků nesmí být použitím jejích pravidel zvýhodněn nebo znevýhodněn. V tomto případě nevyplývá záruka z vlastnictví, nýbrž z právního postavení podniku. Členské státy mohou svobodně zvolit právní formu podniků, musí však při své volbě dodržovat pravidla o hospodářské soutěži vyplývající se smlouvy. Zvláště prostá skutečnost, že státní záruka je automaticky spojena se zvláštní právní formou, nebrání tomu, aby uvedená záruka představovala státní pomoc podle čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud byly splněny všechny platné podmínky (152). Tento závěr není dotčen článkem 345 SFEU. Naopak, podle konkurenčního plánu by zásada nestrannosti znamenala zrušení jakékoli neoprávněné výhody státních podniků ke škodě jejich soukromých konkurentů. Komise jako příklad zvolila stejný přístup v případě ohledně veřejných úvěrových ústavů v Německu (153), jakož i v případě EDF (154). |
4.4 NÁVRH ZÁKONA O LA POSTE A POŠTOVNÍCH ČINNOSTECH
(318) |
Francouzské orgány dopisem ze dne 31. července 2009 informovaly Komisi, že Rada ministrů na zasedání dne 29. července 2009 schválila návrh zákona o La Poste a poštovních činnostech, který stanovuje přeměnu La Poste na akciovou společnost ke dni 1. ledna 2010. |
(319) |
Následně byla přijata změna tohoto návrhu zákona, jíž se odkládá přeměna La Poste na akciovou společnost na březen 2010. |
(320) |
Pozměněný návrh zákona, jímž se mění zákon č. 90-568 ze dne 2. července 1990 o organizování veřejné služby La Poste a France Télécom stanoví v čl. 1 druhém pododstavci, že: „Právnická osoba veřejného práva La Poste se ke dni 1. března 2010 přeměňuje na akciovou společnost s názvem La Poste […]“. |
(321) |
Francouzské orgány upřesnily, že účinkem přeměny La Poste na akciovou společnost bude její podřízení obecnému právu, jemuž podléhají podniky pod soudní správou nebo v soudním vyrovnání. |
(322) |
Komise uznává, že faktická přeměna La Poste na akciovou společnost podle návrhu zákona, který podaly francouzské orgány, v důsledku zruší neomezenou záruku, která jí byla poskytnuta. Komise se domnívá, že tato přeměna představuje opatření, které je schopno v souladu s právem Společenství zrušit státní podporu, kterou v současnosti využívá La Poste. |
(323) |
Schválení návrhu zákona v Parlamentu je plánováno na leden 2010. Komise podle článku 18 jednacího řádu žádala dne 4. října 2006 o zrušení neomezené záruky nejpozději ke dni 31. prosince 2008. Komise se nicméně s ohledem na dané okolnosti a na skutečnost, že se jednání s francouzskými orgány protáhla až do října 2009, jakož i na čas potřebný ke schválení právních aktů, jimiž se zrušuje tato záruka, domnívá, že je přiměřené žádat francouzské orgány, aby fakticky zrušily neomezenou záruku nejpozději ke dni 31. března 2010, |
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Neomezená záruka, kterou Francie poskytla La Poste, představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem. Francie zruší tuto podporu nejpozději dne 31. března 2010.
Článek 2
Komise se domnívá, že faktická přeměna La Poste na akciovou společnost podle návrhu zákona, který podaly francouzské orgány, v důsledku zruší neomezenou záruku, která jí byla poskytnuta. Faktické zrušení této neomezené záruky nejpozději dne 31. března 2010 představuje opatření, které je schopno v souladu s právem Evropské unie zrušit státní podporu uvedenou v článku 1.
Článek 3
Francie ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předá Komisi podrobný popis již přijatých a předpokládaných opatření k tomu, aby se podřídila tomuto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 26. ledna 2010.
Za Komisi
Neelie KROES
členka Komise
(1) S účinkem od 1. prosince 2009 se články 87 a 88 Smlouvy o ES staly články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“). Oba soubory ustanovení jsou v podstatě totožné. Pro účely tohoto rozhodnutí je v případě potřeby nutné odkazy na články 107 a 108 SFEU chápat jako odkazy na články 87 a 88 Smlouvy o ES.
(2) Úř. věst. C 135, 3.6.2008, s. 7.
(3) Věc N 531/05, Opatření spojená se založením La Banque Postale (Úř. věst. C 21, 28.1.2006, s. 2).
(4) Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1.
(5) Jelikož charakteristika stávající podpory již byla odůvodněna podle 93. až 97. bodu odůvodnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení o podpoře (viz poznámka pod čarou č. 2) a Komise neobdržela žádnou připomínku k tomuto bodu, Komise se již k k této otázce nevrací a omezuje se pouze na potvrzení předběžného posouzení, obsaženého v uvedeném rozhodnutí.
(6) Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 17. července 1980, s. 1799.
(7) Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 14. května 1981.
(8) Viz poznámka pod čarou č. 2.
(9) Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 8. července 1990.
(10) Ve Francii existují kromě samotných orgánů veřejné moci, jako jsou stát a správní celky, dvě hlavní kategorie právnických osob veřejného práva: veřejné instituce a sdružení veřejného zájmu, ustanovené zákonem č. 82-610 ze dne 15. července 1982. U „veřejných institucí“ je možno činit zásadní rozdíl mezi veřejnými institucemi správní povahy (EPA), které plní tradiční úkoly správy, a veřejnými institucemi průmyslové a obchodní povahy (EPIC), které provozují činnosti hospodářské povahy.
(11) Kasační soud se podržel zásady uvedené v rozsudku Odvolacího soudu v Douai ze dne 22. října 1998, který staví La Poste na roveň veřejné instituce výrobní a obchodní povahy.
(12) Výbor pro hospodářské věci ve zprávě francouzskému senátu v roce 2003 zdůraznil, že „každému je známo, že mateřská La Poste zaujímá od reformy z roku 1990 postavení rovnocenné veřejné průmyslové a obchodní instituci“.
(13) Viz zejména rozsudek Kasačního soudu (první občanskoprávní senát) ze dne 21. prosince 1987.
(14) Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 26. ledna 1985, s. 1097.
(15) Odvolací správní soud v Paříži dne 15. února 1991, JCP E 1991, přehl. 742; Kasační soud, Spol. 6. listopadu 1991, JCP E 1992, přehl. 85, Bull. V č. 476.
(16) Jedná se o lhůty uvedené v čl. 3-1 pododstavci 3 uvedeného nařízení.
(17) Článek 10 nařízení č. 2008-479 stanoví, že „zůstala-li úřední výzva po uplynutí těchto lhůt bez účinku, představitel státu nebo dozorčí orgán zanese výdaj do rozpočtu správního celku nebo instituce v prodlení. V případě potřeby uvolní potřebné zdroje buď snížením prostředků určených na jiné výdaje, nebo dosud nevyužitých, anebo navýšením zdrojů. Pokud územní samospráva nebo veřejná instituce ve lhůtě osmi dnů od úředního oznámení o zaúčtování prostředků dlužnou částku neuhradily, učiní tak představitel státu nebo dozorčí orgán z moci úřední ve lhůtě jednoho měsíce“.
(18) Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 20. února 1990.
(19) Bulletin Officiel de la Comptabilité publique (Úřední věstník veřejného účetnictví). NOR. BUD R 02 0060 J.
(20) Kapitola 3 kodifikačního předpisu č. 02-060-M 95 ze dne 18. července 2002 o finančních a účetních předpisech státních veřejných institucí výrobní a obchodní povahy, Bulletin Officiel de la Comptabilité publique (Úřední věstník veřejného účetnictví).
(21) Část IV, B: „Quelles dispositions juridiques prévoir?“ (Jaká právní ustanovení předpokládat?), s. 21.
(22) ERAP založený v roce 1965 je EPIC, předmětem jehož činnosti je získávat na žádost státu účast v podnicích v odvětvích energetiky, farmacie a telekomunikací.
(23) Článek „Fitch attribue la note préliminaire AAA au programme EMTN garanti de EUR 10 MD de ERAP“ (Fitch udělil předběžnou ratingovou známku AAA programu EMIN garantovanému 10 miliardami EUR od ERAP). K nahlédnutí na webových stránkách ERAP: www.erap.fr/pdf/CP_Fitch_Ratings_fr-pdf
(24) Článek „Moody’s attribue la notation AAA au programme d’EMTN de l’ERAP portant sur 10 milliards d’euros“ (Moody’s přiděluje rating AAA programu ERAP EMIN v částce 10 miliard EUR). K nahlédnutí na webových stránkách ERAP: www.erap.fr/pdf/CP_Fitch_Ratings_fr-pdf
(25) Podle článku 15 zákona č. 90-568 ze dne 2. července 1990 se účetnictví La Poste řídí předpisy pro obchodní podniky.
(26) Článek „Fitch attribue la note préliminaire AAA au programme EMTN garanti de EUR 10 MD de ERAP“ (Fitch udělil předběžnou ratingovou známku AAA programu EMIN garantovanému 10 miliardami EUR od ERAP).
(27) Viz zejména dopisy francouzských orgánů ze dne 24. dubna 2006, 6. prosince 2006, 16. ledna 2007, 1. února 2007 a 19. března 2007.
(28) Viz část III dopisu francouzských orgánů ze dne 23. ledna 2008.
(29) Státní rada, 1. dubna 1938, Société de l’hôtel d’Albe, Sbírka rozhodnutí Státní rady, s. 341. Viz 33. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.
(30) Státní rada, 10. listopadu 1999, Société de gestion du port de Campoloro, Sbírka rozhodnutí Státní rady, s. 348; Státní rada, 18. listopadu 2005, Société de gestion du port de Campoloro, Sbírka rozhodnutí Státní rady, s. 515. Viz 34. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení.
(31) Úřední věstník Francouzské republiky č. 177 ze dne 2. srpna 2001, s. 12480.
(32) Viz část IIIB oznámení zaslaného francouzskými úřady dne 23. ledna 2008 a připomínky zaslané francouzskými orgány dne 27. října 2009.
(33) Viz oznámení francouzských orgánů zaslané dne 27. října 2009.
(34) D. Labetoulle, La responsabilité des AAI dotées de la personnalité juridique: coup d’arrêt à l’idée de „garantie de l’Etat“ (Odpovědnost nezávislého správního orgánu s postavením právnické osoby: stop myšlence „státní záruky“); RJEP/CJEG č. 635, říjen 2006.
(35) Viz část IV dopisu francouzských orgánů ze dne 23. ledna 2008.
(36) Viz odstavec 78 dopisu francouzských orgánů ze dne 23. ledna 2008.
(37) P. Bon, Le Préfet face à l’inexécution par une collectivité territoriale d’un jugement la condamnant pécuniairement (Prefekt trestá peněžitým trestem územní samosprávu, která neplní rozsudek); RFDA – březen–duben 2006, s. 341. C. Landais a F. Lenica, Le pouvoir de substitution du préfet en cas d’inexécution de la chose jugée par les collectivités territoriales (Právo prefekta přenést pravomoci v případě, že územní správní celky neplní pravomocný rozsudek); AJDA, 23. ledna 2006, s. 137.
(38) Státní rada, 10. listopadu 1999, Société de gestion du port de Campoloro, uvedené výše.
(39) Státní rada, 18. listopadu 2005, Société de gestion du port de Campoloro, uvedené výše.
(40) Státní rada, 30. listopadu 1923, Sbírka rozhodnutí, s. 789.
(41) Části tohoto dokumentu byly vypuštěny, aby bylo zaručeno, že nedojde k prozrazení důvěrných informací. Tyto části jsou označeny třemi tečkami v hranatých závorkách a jednou hvězdičkou za nimi.
(42) Sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (Úř. věst. C 71, 11.3.2000, s. 14).
(43) Podle francouzských orgánů je dodržování těchto kritérií postačující, nikoli však nezbytné, k zamezení jakémukoliv zvýhodnění. Zejména by bylo nelogické domnívat se, že se uváděná pochybnost o řízení uplatnitelném v případě platební neschopnosti může projevit lepšími finančními podmínkami.
(44) Článek L 643-11 obchodního zákoníku.
(45) „Category 1: equalization of ratings with those of the state owner. This first category includes those entities […], generally loss making or with poor financial profiles, and extremely unlikely to be privatized […] given the nature of their activity, a. s. well a. s. their home country’s economic, social and political environment. None of the postal companies currently rated by Standard & Poor’s falls into this category […].“
(46) „Category 2: notching down with respect to the state owner’s rating […] La Poste and Poste Italiane currently fall within this category.“
(47) „Category 3: notching up from the postal entity’s stand-alone rating. […] The entity’s postal activities are still a key public service, but the clear aim of the entity is to achieve a high level of operational and financial independence, either through privatization or commercial autonomy (state ownership, but independent management) […].“
(48) „Standard & Poor’s Ratings Services lowered its counterparty credit […] ratings on French issuer AGF […] to ‚A‘ from ‚A+‘ […], following a review of AGF’s parent, the Munich-based Allianz group (AA-/Negative/A-1+). […]The downgrade of AGF, the holding company, is not specific to any issues within the French franchise and generally reflects the Allianz group’s financial leverage and fixed-charge coverage, which are increasingly aggressive relative to the group’s ratings and are a result of the group’s weakened consolidated capital base and reduced earnings.“
(49) „the ratings also take into account the unchallenged status of both it and its parent, Germany-based Volkswagen Financial Services AG (VWFS), a. s. core and captive finance entities to VW“ a „the ratings on VW Bank could moderately diverge (generally not more than one notch) from the ratings on VW or VWFS; currently only its outlook differs.“
(50) „the ratings on Germany-based Volkswagen Financial Services AG (VWFS) are based on its unchallenged status a. s. a core subsidiary of German automaker Volkswagen AG (VW; A-/Negative/A-2) and reflect its strategic importance for and close operational integration into its parent.“
(51) „Rating podniku, který obdržel významnou státní podporu […], může být snížen o dvě kategorie, pokud se finanční vazby mezi uvedenou společností a státem mohou ve střednědobém nebo dlouhodobém výhledu změnit“.
(52) Současně podle francouzských orgánů „významná státní podpora“, kterou uvádí Komise v 84. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení, nemá žádnou souvislost s postavením podniku nebo jakýmkoli mechanismem záruky, nýbrž odkazuje na taková rozhodnutí jako například založení La Banque Postale nebo reformu financování důchodů, které směřují k tomu, aby La Poste získala prostředky k rozvoji rovnoměrně se svými konkurenty a „at arm’s length“ se státem. Určitá tato opatření však sama o sobě představují státní podporu ve značné výši (viz zejména rozhodnutí Komise ze dne 10. prosince 2007 o reformě způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u La Poste). Nemohou tudíž být známkou zájmu státu na rozvoji La Poste za podmínek „at arm’s length“.
(53) „A change in the group’s ownership structure would lead Standard & Poor’s to shift to a bottom-up rating approach, focusing more on LP’s stand-alone business and financial profiles. This rating approach may not necessarily translate into rating changes given the expected improvement in LP’s stand-alone situation in the coming years.“
(54) „The ratings could come under pressure if the group significantly underperforms its operational and financial trajectory at the dawn of full postal deregulation, or if an ownership changes occur sooner than we expect.“
(55) „The EC recently recommended that the French government end this guarantee by year-end 2008, which they believe provides LP with more favorable financing conditions than its competitors in a market in the process of being liberalized.“
(56) „The ratings on La Poste were unaffected by this recommendation since we consider that a change in La Poste’s status would not necessarily reflect a decrease in the strong state support that underpins LP’s ratings and that has been reaffirmed by recent government decisions.“
(57) Podle francouzských orgánů se spread pohyboval 12 bazických bodů nad „mid swap“ u emise na 15 let (čili 33 bazických bodů nad OAT) a 4 bazické body u emise na 7 let. Francouzské orgány pro srovnání uvádějí, že předchozí emise dluhopisů, provedená v roce 2004, se týkala dluhopisů se splatností 15 let ve výši 580 milionů EUR a vedla k výsledku spread 8 bazických bodů nad „mid swap“. Mid swap je střední hodnota mezi nabízeným kurzem a okamžitým kurzem nabízeným bankami při mezibankovních obchodech podle splatnosti, to znamená pevný kurz, který je banka zpravidla ochotna obchodovat proti EURIBOR 6 měsíců. Tento kurz představuje tržní referenci zejména pro emise dluhopisů.
(58) Nařízení č. 81-501. V době, kdy francouzské orgány předložily svůj návrh, bylo prováděcím nařízením nařízení č. 81-501 ze dne 12. května 1981 přijato k provádění zákona ze dne 16. července 1980 o povinnostech stanovených ve správní oblasti, o výkonu rozsudků právnickými osobami veřejného práva a o „odboru výkazů a studií“ Státní rady.
(59) Státní rada dne 16. listopadu 1998, Sille: „Vzhledem k tomu, že: za prvé, jak rozhodl soud v první instanci, je-li možno uplatnit odpovědnost svrchované státní moci i bez konkrétního provinění na základě zásady rovnosti občanů před veřejnými břemeny, v případě, kdy je důsledkem zákonně přijatého opatření zvláštní a do určité míry závažná újma způsobená fyzické nebo právnické osobě, není tomu tak v daném případě, jelikož p. Sille jakožto odborník na nemovitosti nemohl nevědět o rizicích, která nutně ohrožují provedení plánu výstavby nemovitostí, například takového, který byl vypracován v daném případě a pro jehož provedení bylo zapotřebí zejména změnit uspořádání plánu záboru půdy a získat souhlas obecní rady, kdy p. Sille měl normálně počítat s možností, že obec vzhledem k nepříznivým výsledkům veřejného průzkumu a odporu, který projekt vyvolal, od projektu ustoupí; protože toto riziko na sebe vzal s plnou znalostí věci, nemůže s účinností tvrdit, že utrpěl mimořádnou újmu a že obec musí nést závažné důsledky, které pro něho vyplynuly z odstoupení od projektu“.
(60) Státní rada dne 10. července 1996, Meunier: „Odvolací správní soud má za to, že zřízení obchodu na takovém místě bylo výsledkem volby a dopisu starosty, který se týká možnosti zvlnění terénu, na což dotyčný přistoupil s plným vědomím rizik nestability, jimž byl jeho podnik vystaven, a proto vynesl svrchovaný posudek. Domněnkou, že z újmy vyplývající ze situace, jíž se dotyčný vědomě vystavil, mu nevzniká nárok na odškodné, soud nepopřel pravidla, jimiž se řídí odpovědnost právnických osob veřejného práva“.
(61) Podrobně viz 11. až 13. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.
(62) Úř. věst. C 155, 20.6.2008, s. 10.
(63) Viz oddíl 3.1.1.A tohoto rozhodnutí.
(64) Viz poznámka pod čarou č. 29.
(65) Viz poznámka pod čarou č. 30.
(66) Viz 110. bod odůvodnění rozhodnutí Ústavní rady č. 2001-448 ze dne 25. července 2001: „Vzhledem k tomu, že pokud článek 61 na základě článku 34 Ústavy mohl předpokládat povinnost povolit rozpočtovým zákonem ve lhůtě tří let jakoukoli záruku poskytnutou státem za účelem dosažení přehlednosti jeho finančních závazků, postihem za případné chybějící povolení nemůže být neplatnost dotyčných záruk; že by takový důsledek zasahoval do rovnosti před veřejnými břemeny a v případě zvláště závažné újmy do práva vlastnit majetek; že z parlamentních činností vyplývá, že účelem článku 61 je zajistit parlamentu informace o státem poskytnutých zárukách, a nikoli zbavovat platnosti záruky, které byly poskytnuty v minulosti, avšak nebyly povoleny ve stanovených lhůtách; že článek 61 za těchto podmínek neodporuje Ústavě“.
(67) Odůvodnění uvedené v předchozí poznámce.
(68) Rozsudek Tribunálu ze dne 26. června 2008, SIC v. Komise, T-442/03, Sb. rozh. 2008, s. II 1161, body 124 až 127). Viz rovněž sdělení o zárukách.
(69) Viz odstavce 62 až 68 oznámení francouzských orgánů ze dne 23. ledna 2008.
(70) Viz poznámka pod čarou č. 34.
(71) Oddíl 4.1.1.A písm. b) třetí odrážka tohoto rozhodnutí.
(72) Viz poznámka pod čarou č. 39, rozhodnutí o zahájení řízení. Oznámení není veřejné, ale bylo uvedeno ve zprávě za rok 1995.
(73) Tato část oznámení byla zveřejněna autory zprávy za rok 1995 (s. 219).
(74) Oznámení francouzských orgánů zaslané Komisi dne 9. září 2008.
(75) Viz bod 5 přílohy k tomuto oznámení, které uvádí rozličné listiny, mezi nimi například „ministerský dopis nebo jakýkoli jiný podklad“.
(76) Připomeňme, že závěrečný rozsudek při ukončení soudního likvidačního řízení pro nedostatek aktiv bez postihu s sebou nese zákaz, aby věřitel pohledávku dále soudně vymáhal: pohledávka je tudíž definitivně ztracena.
(77) Viz 147. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí.
(78) Znění platných právních dokumentů, zákon ze dne 16. července 1980, nařízení ze dne 20. května 2008, kterým se nahrazuje nařízení ze dne 12. května 1981, a oběžník ze dne 16. října 1989 byly připomenuty v oddíle tohoto rozhodnutí ohledně popisu opatření.
(79) Viz oddíl 3.1.1.B písm. a) první odrážka tohoto rozhodnutí, který samotný se odvolává na oddíl IV A 1, s. 19–20 dopisu francouzských orgánů ze dne 23. ledna 2008.
(80) Jak totiž zdůrazňuje odborník Komise, za předpokladu, že jsou zdroje veřejné instituce nedostatečné, možnosti řešení ze strany dozorčího orgánu jsou omezené. Nezbytné zdroje mohou pocházet především ze stávajících zdrojů určených pro jiné účely a odejmutých původnímu účelu za účelem splacení dluhu. Dále mohou pocházet z postoupení majetku nebo ze zvýšení sazeb, připadají-li tyto postupy v úvahu. Veřejná instituce může také uzavřít půjčku. Pokud však těchto několik možností nepřipadá v úvahu, zbývá pouze dotace od státu jakožto akcionáře.
(81) Za předpokladu neexistence požadavku kontinuity veřejné služby.
(82) Zpráva odborníka, oddíl I.2.A druhá odrážka, s. 18.
(83) Článek L 620-1 obchodního zákoníku.
(84) Článek L 640-1 obchodního zákoníku stanoví, že „je zavedeno řízení o soudním vyrovnání, otevřené všem dlužníkům uvedeným v článku L 640-2, kteří zastavili platby a jejichž hospodářské oživení je zjevně nemožné“.
(85) Hodnota majetku La Poste byla snížena zákonem ze dne 11. prosince 2001, takzvaným zákonem MURCEF. Tento zákon nicméně stanoví, že „pokud podmínky postoupení nebo vložení majetku ohrožují řádné plnění závazků La Poste uložených zákony a předpisy nebo závazků v rámci její smlouvy se státem […], stát odmítne postoupení nebo vložení nebo podmíní jejich uskutečnění tím, že nezpůsobí újmu řádnému plnění uvedených závazků“.
(86) Sazby za výkony spadající pod vyhrazený obor schvaluje ARCEP – regulační úřad pro elektronické komunikace a místa. Sazby za výkony spadající pod všeobecný obor stanoví ARCEP.
(87) Viz oddíl 4.1.1.A písm. b) třetí odrážka tohoto rozhodnutí.
(88) Viz odstavce 112 a 113 oznámení francouzských orgánů zaslaného dne 23. ledna 2008.
(89) Viz oddíl 4.1.1.A písm. b) třetí odrážka tohoto rozhodnutí.
(90) Podle francouzského regulačního úřadu (ARCEP) spadají do působnosti regulace činnosti poštovních služeb, které zahrnují vybírání, třídění, směrování a doručování poštovních zásilek v rámci pravidelných obchůzek. Vyloučeny z ní jsou: roznáška neadresných propagačních materiálů, městská kurýrní služba a expresní přeprava.
(91) Viz strategický návrh ročního plánu výkonů.
(92) K dalšímu upřesnění stanoviska francouzských orgánů viz zejména oddíl 3.1.1.B písm. a) druhá odrážka tohoto rozhodnutí.
(93) Odvolací správní soud, Lyon, 6. června 1996, Société fermière de Campoloro, č. 95LY00935.
(94) P. Bon (uvedené v poznámce pod čarou č. 37).
(95) Viz poznámka pod čarou č. 37.
(96) Viz poznámka pod čarou č. 37.
(97) Č. 57516/00.
(98) Řada A č. 37.
(99) Oznámení zaslané dne 27. října 2009.
(100) Státní rada, 29. prosince 2004, Société d’aménagement des coteaux de Saint-Blaine, č. 257804: odškodnění za plnění veřejně prospěšných povinností je možné, pokud vlastník nese zvláštní a přílišné břemeno, neúměrné sledovanému účelu obecného zájmu.
Odvolací správní soud v Bordeaux, 14. října 2003, Pan a paní Claude X., č. 99BX01530: přerušení automobilového provozu na obecních komunikacích, poškozených následkem sesuvu půdy může způsobit mimořádnou a zvláštní újmu vlastníkovi uzavřených pozemků. Správní soud má zejména za to, že doba trvání újmy (provoz byl přerušen po dobu 7 měsíců, než byly dokončeny práce) představuje mimořádný a zvláštní ráz újmy překračující břemeno, které oba uživatelé veřejné komunikace musí obvykle nést a musí tedy za něj být poskytnuto odškodnění.
Správní soud, Montpellier, 23. června 1999, Pan Van der Velden, č. 97-03716: definitivní uzavření tábořiště z důvodu vysokého rizika záplavy způsobilo vlastníkovi mimořádnou a zvláštní újmu, která mu zjednává nárok na odškodnění, neboť toto uzavření způsobilo ukončení jediné výdělečné činnosti účastníka a úplnou zkázu jeho podnikání.
(101) Pojem přípustného omylu, v jehož důsledku lze způsobit právní účinky, je spjat s teorií zdánlivosti. Podle Cornuova právnického slovníku je zdánlivost „aspekt vyplývající – úmyslně či neúmyslně – ze spojení vnějších znaků, jimiž se obvykle projevuje stav, funkce (postavení zmocněnce, dědice, vlastníka …) a které vzbuzují zdání, že osoba vykazující tyto znaky skutečně zastává toto postavení nebo tuto funkci“. Teorie zdánlivosti je „teorie prétorská, podle níž pouhá zdánlivost postačuje k vyvolání účinků u třetích osob, jimž v důsledku přípustného omylu nebyla známa skutečnost“. Teorie zdánlivosti je používána v judikatuře a vedla dokonce k velmi proslulým řešením (ESLP, 7. června 2001, Kress). Je používána v soukromém právu, je-li třeba vyvodit právní účinky smlouvy, jejíž jedna strana se spolehla na pouhé zdání. Lze rovněž uvést příklad zjevného bydliště nebo skutečných úředníků ve veřejném právu, jejichž rozhodnutí mohou zůstat zákonná. Její výhodou je, že umožňuje podat důkaz existence právního atributu nebo právního účinku, pokud žádný právní dokument nepotvrzuje výslovně a zřetelně jeho existenci.
(102) Rozlišení provedené na základě rozvedení práce S. Carpi-Petit, Les successions en droit administratif, PUR, 2006.
(103) Toto vyplývá z nařízení ze dne 15. července 2002 (Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 23. července 2002), jímž se stanoví podmínky konkurzu tematické univerzity v Agenu, jehož článek 1 stanoví, že likvidátor je pověřen „navrhovat ministrovi, odpovědnému za vysoké školy, rozdělení majetku, pohledávek, dluhů a zůstatku likvidačního účtu po vypršení konkurzní lhůty po uplynutí doby trvání konkurzu mezi univerzity Bordeaux I a Bordeaux IV“.
— |
Nařízení č. 53-404 ze dne 11. května 1953 o zahájení konkurzního řízení proti vyrovnávacímu fondu decentralizace leteckého průmyslu, Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 12. května 1953, článek 3: „podle článku 7 výše citovaného nařízení ze dne 24. května 1938 objekty a zařízení v majetku fondu, jakož i zůstatky po revizi účetních dokladů, přecházejí do vlastnictví státu“ (zde je zjevné, že zůstatek je plusový). |
— |
Nařízení č. 75-926 ze dne 6. října 1975 o zrušení výměnné burzy bytů, článek 2: „úhrady dluhů, uspokojení pohledávek a likvidace majetku výměnné burzy bytů, jakož i případné související soudní spory jak za žalobu, tak za obhajobu, spadají do pravomoci ministra hospodářství a financí. Účetnictví bude zaneseno na zvláštní účet Státní pokladny 904.14 nazvaný „Likvidace státních veřejných institucí, polosprávních nebo profesních subjektů, různé likvidace““. |
— |
Nařízení č. 81-1009 ze dne 12. listopadu 1981 o zrušení ústavu Institut Auguste Comte pour l’étude des sciences et de l’action (Institut teoretických a empirických studií Augusta Comta): případný likvidační přebytek bude převeden na stát. |
— |
Nařízení č. 83-1185 ze dne 27. prosince 1983 o rozpuštění veřejné instituce pověřené zpracováním územního plánu nového městai Lille-Est: „aktiva a pasiva veřejné instituce pro územní plánování nového města Lille-Est se k tomuto datu převádějí na město Lille za podmínek stanovených výše uvedenou dohodou ze dne 5. prosince 1983, s výjimkou majetku uvedeného v příloze tohoto nařízení, který se převádí na výzkumný ústav dopravní“. |
— |
Nařízení č. 83-1263 ze dne 30. prosince o zrušení státního oddělení pro zkoušky způsobilosti k získání řidičského oprávnění: operace jsou zaneseny na zvláštní účet Státní pokladny „Likvidace veřejných institucí“. |
— |
Nařízení č. 87-590 ze dne 30. června 1987, jímž se stanoví podmínky likvidace Centre mondial informatiques et ressources humaines (Světové centrum pro informatiku a lidské zdroje), článek 1: „počínaje dnem 1. července 1987, což je datum zrušení Centre mondial informatiques et ressources humaines (CMIRH), movitý majetek, jakož i práva a povinnosti této instituce, připadají státu“. |
— |
Nařízení ze dne 17. listopadu 1987 o zrušení studijního centra systémů a vyspělých technologií (Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 18. listopadu 1987) a nařízení ze dne 87-1167 ze dne 31. prosince 1987, jímž se stanoví podmínky likvidace, článek 1: „majetek, práva a povinnosti studijního centra systémů a vyspělých technologií (CESTA) připadají státu počínaje 1. lednem 1988, což je datum zrušení této instituce“. |
— |
Nařízení ze dne 28. září 1988, jímž se stanoví podmínky ukončení likvidace Agence de l'informatique (Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 23. prosince 1988): likvidaci zajišťuje ministr průmyslu a územního plánování. |
— |
Nařízení č. 93-775 ze dne 26. března 1993 o zrušení veřejné instituce s názvem „Poštovní muzeum“ (Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 30. března 1993): převod práv a povinností na La Poste. |
— |
Nařízení ze dne 26. prosince 1996 o zrušení veřejné instituce Caisse française des matières premières (Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 29. prosince 2006): „majetek, práva a povinnosti této instituce se převádějí na stát“. |
— |
Nařízení č. 97-882 ze dne 26. září 1997 o zrušení veřejné instituce mezinárodního konferenčního centra v Paříži: likvidační zůstatek se převádí na stát. |
— |
Nařízení č. 99-1151 ze dne 29. prosince 1999 o zrušení veřejné instituce Musée national de la Légion d’honneur (Národní muzeum Čestné legie), článek 2: „úkoly, jakož i majetek, práva a povinnosti této veřejné instituce se převádějí počínaje týmž datem na řád Čestné legie“. |
— |
Nařízení č. 2000-1126 ze dne 22. listopadu 2008 o převodu likvidačního zůstatku Veřejné instituce pro územní plánování nového města Vaudreuil: zůstatek se převádí do státního rozpočtu a článek 2 upřesňuje, že „práva a povinnosti, vzešlé z činnosti instituce nebo v průběhu likvidace, a které nejsou známy ke konci doby likvidace, se převádějí na stát“. |
— |
Nařízení č. 2001-1383 ze dne 31. prosince 2001 o zrušení veřejné instituce pověřené regulací břehů Etang de Berre: článek 6 stanoví, že převod součástí aktiv a pasiv existujících k uzávěrce likvidačního účtu na stát, jakož i práv a povinností vzešlých z činnosti nebo v průběhu likvidace, a které nejsou známy k jeho konci, bude stanoven nařízením. Nařízení č. 2004-234 ze dne 17. března 2004 o různých ustanoveních ohledně likvidace veřejné instituce pověřené regulací břehů Etang de Berre, převádí na stát „sporné věci vzešlé z činnosti“. |
— |
Nařízení ze dne 29. dubna 2004 o zrušení smíšeného sdružení pro rozvoj průmyslové a přístavní zóny Eure-Calvados (Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 6. května 2004), článek 4: „povinnosti existující k datu likvidace smíšeného sdružení se rozdělují mezi jeho členy podle jeho stanov“. |
(105) S. Carpi-Petit, Les successions en droit administratif; PUR, 2006.
— |
Nařízení ze dne 24. února 2004 o zrušení Houillères de bassin du centre et du Midi (Kamenouhelných dolů středofrancouzské a jihofrancouzské pánve) (Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 28. února 2004): převod činností, majetku, práv a povinností na Charbonnage de France (Francouzské uhelné doly). |
— |
Nařízení č. 59-80 ze dne 7. ledna 1959 o reorganizaci daňových tabákových a zápalkových monopolů: založení veřejné instituce SEITA s dotací. |
— |
Nařízení č. 65-116 ze dne 17. prosince 1965 o přeskupení Régie autonome des pétroles (Autonomní naftařské správy) a Bureau de recherches du pétrole (Výzkumného naftařského ústavu): „souhrn majetku, práv a povinností Régie autonome des pétroles a Bureau de recherches dee pétrole se právoplatně převádí na podnik pro naftařský výzkum a činnost“. |
— |
Nařízení č. 67-796 o přeskupení Mines domaniales de potasse d’Alsace (Státních alsaských draselných dolů) a Office national industriel de l’Azote (Státního úřadu pro průmyslovou výrobu a zpracování dusíku), článek 2: „souhrn majetku, práv a povinností státních alsaských draselných dolů a Státního úřadu pro průmyslovou výrobu a zpracování dusíku se právoplatně převádí na Entreprise minière et chimique (Důlní a chemický podnik)“. |
— |
Nařízení č. 68-369 ze dne 16. dubna 1968 o sloučení Houillères de bassin du centre et du midi: „souhrn majetku, práv a povinností takto zrušených kamenouhelných dolů pánevní oblasti se právoplatně převádí na Houillères de bassin du centre et du midi“. |
— |
Nařízení č. 69-69 ze dne 24. ledna 1969 o převodu ORTF: „počínaje 1. lednem 1969 se nemovitý a movitý majetek, práva a povinnosti úřadu pro rozhlasovou spolupráci převádějí na ORTF“. |
— |
Nařízení č. 93-1176 ze dne 13. října 1993 o zrušení veřejné instituce Opéra de Bastille, článek 2: „majetek, práva a povinnosti veřejné instituce Opéra de la Bastille se převádějí na veřejnou instituci Parc de La Villette“. |
— |
Nařízení č. 2000-1294 ze dne 26. prosince 2000 o zrušení veřejné instituce pověřené zpracováním územního plánu nového města Evry a převodu jejích práv a povinností na Agence foncière et technique de la région parisienne (Pozemkovou a technickou agenturu pařížského regionu), článek 2: „aktiva a pasiva veřejné instituce pověřené zpracováním územního plánu Nového města Evry se k tomuto datu převádějí na pozemkovou a technickou agenturu pařížského regionu“ […] „přebírá souhrn práv a povinností spojených s činností vykonávanou veřejnou institucí“. |
— |
Nařízení č. 2004-103 ze dne 30. ledna 2004 o UbiFrance, francouzské agentuře pro mezinárodní rozvoj podniků: „převod práv, povinností, nemovitého a movitého majetku Centre français du commerce extérieur (Francouzského centra zahraničního obchodu) na UbiFrance […]“. |
— |
Zákon č. 2004-105 ze dne 3. února 2004 o založení Agence nationale pour la garantie des droits des mineurs, článek 6: „S výhradou zrušení sdružení s názvem „Association nationale de gestion des retraités des Charbonnages de France et des Houillères de bassin ainsi que de leurs ayants droit“ (Národní asociace pro záležitosti vysloužilých pracovníků Charbonnages de France a Houillères de bassin, jakož i jejich jakož i jejich právních nástupců), na základě usnesení jeho valné hromady se majetek, práva a povinnosti tohoto sdružení převádějí na Agence nationale pour la garantie des droits des mineurs (Agentury na ochranu práv nezletilých)“. |
— |
Nařízení č. 2004-186 ze dne 26. února 2004 o založení Université en sciences des organisations et de la décision de Paris-Dauphine (Univerzity organizačního rozhodování v Paris-Dauphine): „majetek, práva a povinnosti Université Paris IX (Univerzity Paris IX) se převádějí na Université Paris-Dauphine (Univerzitu Paris-Dauphine)“. |
— |
Zákon č. 80-495 ze dne 2. července 1980 o změně statutu service d’exploitation industrielle des tabacs et allumettes (podniku tabákového a zápalkového průmyslu), článek 2: „jmění instituce výrobní a obchodní povahy s názvem „service d’exploitation industriel des tabacs et allumettes (podnik tabákového a zápalkového průmyslu)“ se vkládá do společnosti, založené tímto zákonem za podmínek, které stanoví příslušný orgán“. |
— |
Viz rovněž nařízení č. 80-1025 ze dne 19. prosince 1980 o vkladu majetku, práv a povinností Caisse nationale des marchés de l’Etat (Státního fondu státních veřejných zakázek) správních celků a veřejných institucí do společnosti s názvem CEPME. |
— |
Zákon č. 88-50 ze dne 18. ledna 1988 o sloučení prostředků Caisse nationale de crédit agricole (Státního zemědělského úvěrového fondu), článek 1: „jmění caisse nationale de crédit agricole (Státního zemědělského úvěrového fondu) a fonds commun de garantie (Všeobecného záručního fondu) se převádějí na společnost uvedenou výše v odstavci 1, která je nositelkou všech práv a povinností caisse nationale a fonds commun de garantie, spolu se zárukami a zajištěními, které jsou s nimi spojeny“. |
— |
Nařízení ze dne 19. dubna 1989, jímž se povoluje Centre d’études des systèmes d’information des administrations (Centru pro studium informačních systému správních úřadů), aby vložil souhrn majetku, práv a povinností do akciové společnosti s názvem Cesia, a jímž se tato instituce zrušuje. |
— |
Zákon č. 92-665 ze dne 16. července 1992 o přizpůsobení právní úpravy v oblasti pojištění a úvěru jednotnému evropskému trhu: vložení souhrnu majetku, práv a povinností EPIC Caisse nationale de prévoyance (Státního podpůrného fondu) do akciové společnosti. |
— |
Nařízení č. 2001-1213 ze dne 19. prosince 2001, jímž se povoluje státní veřejné instituci s názvem Agence pour la diffusion de l’information technologique (Agentury pro šíření informačních technologií), aby vložila své jmění do akciové společnosti pod týmž názvem, jímž se tato veřejná instituce zrušuje a povoluje se převedení této společnosti do soukromého sektoru. |
(108) Lze se odvolat na příklad zrušení Caisse nationale des marchés de l’Etat, správních celků a veřejných institucí: nařízení č. 80-1025 ze dne 19. prosince 1980 stanoví, že majetek, práva a povinnosti veřejné instituce se vkládají do akciové společnosti (CEPME) a veřejná instituce získává výměnou akcie. Poté se veřejná instituce zrušuje nařízením č. 80-1076 ze dne 23. prosince 1980 a její jmění se převádí na stát. Tentýž mechanismus je uplatněn pro zrušení Agence pour la diffusion de l’information technologique (Nař. č. 2001-1213 ze dne 19. prosince 2001).
(109) „Etablissements publics“ (Veřejné instituce), J-cl. admi. fasc. 135, 2007.
(110) Například zákon č. 80-495 ze dne 2. července 1980 o přeměně Service d’exploitation des tabacs et allumettes (Podnik tabákového a zápalkového průmyslu) na státní společnost, zákon č. 96-660 ze dne 26. července 1996 o státním podniku France Télécom, článek 1: „právnická osoba veřejného práva France Télécom zmíněná v článku 1 se počínaje dnem 31. prosince 1996 přeměňuje na státní podnik s názvem France Télécom, v níž stát přímo drží nadpoloviční část akciového kapitálu“; „majetek, práva a povinnosti právnické osoby veřejného práva France Télécom se ke dni 31. prosince 1996 právoplatně převádějí na státní podnik France Télécom“. Tento postup je zjevně jediný hodný úvahy, jedná-li se o státní správu s dodatečným rozpočtem, která se „přeměňuje“ na společnost soukromého práva. Zákon č. 93-1419 ze dne 31. prosince 1993 o Imprimerie nationale (Státní tiskárně), článek 1: souhrn práv, majetku a povinností státu, spojených s posláním poskytování služeb spadajících do dodatečného rozpočtu Imprimerie nationale se vkládá do státní společnosti s názvem „Imprimerie nationale“; později článek 78 opravného rozpočtového zákona pro rok 2001, jímž se přeměňuje správa s celostátní působností DCN na akciovou společnost, do níž se vkládají práva, majetek a povinnosti státu vztahující se k této službě.
(111) Stejným způsobem se postupuje u ADP podle zákona č. 2000-357 ze dne 20. dubna 2005 o letištích, článek 1: „Veřejná instituce Aéroports de Paris (Pařížská letiště) se přeměňuje na akciovou společnost. Tato přeměna neznamená ani založení nové právnické osoby, ani nemá dopad na právní režim, jemuž podléhají zaměstnanci“.
(112) Gérard Cornu, Vocabulaire juridique (Právnický slovník); PUF.
(113) Viz S. Carpi-Petit, Les successions en droit administratif (Nástupnictví ve správním právu); uvedeno výše.
(114) Viz poznámka pod čarou č. 61.
(115) Rozsudek Tribunálu, EPAC v. Komise, spojené věci T-204/97 a T-270/97, Sb. rozh. 2000, s. II 2267, body 80 a 81.
(116) Finanční rating je nutnou cestou k financování podniků na kapitálových trzích, je kromě toho čím dále tím více využíván jako reference při bankovních půjčkách. K tomu viz poznámka pod čarou č. 46 rozhodnutí o zahájení řízení.
(117) Jedná se o Standard & Poor’s a Fitch, dvě z nejvýznamnějších světových ratingových agentur.
(118) Výňatek z „International Postal Entities: Influence of government support on ratings“ Standard and Poor’s, 22. listopadu 2004.
(119) Výňatek z „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007.
(120) Viz bod 1.2, druhou a čtvrtou odrážku sdělení o zárukách.
(121) Viz článek „Fitch potvrzuje ratingovou známku AA přidělenou La Poste“, Fitch Ratings, Paříž/Londýn, dne 4. září 2009.
(122) Viz 2. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí.
(123) Výňatek z „International Postal Entities: Influence of government support on ratings“. Standard and Poor’s, 22. listopadu 2004: „Category 2: notching down with respect to the state owner’s ratings. The second category includes those entities that, while autonomous in their operations, are largely public-policy-based institutions, still in receipt of substantial direct or indirect financial backing from the State. There is, however, a high level of uncertainty surrounding the level and/or timeliness of this state support. A top-down approach that a. s.sumes notching down from the sovereign rating by up to two categories (six notches) applies to such postal entities. La Poste and Poste Italiane currently fall within this category.“
(124) Výňatek z „International Postal Entities: Influence of government support on ratings“. Standard and Poor’s, 22. listopadu 2004: „Unlike the credit quality of companies that operate in a commercial manner at arm’s length from the government, like SingPost, Deutsche Post or TPG, a major factor underpinning La Poste’s robust credit quality is its extremely strong State support La Poste’s legal status confers the ultimate statutory guarantee of the Republic of France (AAAA/Stable/A-1+) on its obligations“.
(125) Ratingová známka La Poste byla naposled snížena dne 21. ledna 2009, krátce poté, co prezident Francouzské republiky oznámil přeměnu La Poste na akciovou společnost: ratingová známka La Poste byla snížena na A+, což opět potvrzuje, že za jinak stejných okolností postavení La Poste jako veřejného subjektu skutečně rating významně ovlivňuje.
(126) Výňatek z „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007: „S & P continues to follow a top-down rating methodology for La Poste – which allows for a governement supported entity to be rated by up to two categories below the sovereign- a. s. we expect the French state to remain La Poste’s 100 % shareholder in the medium term. The ratings nevertheless already factor in the long-term likelihood of a change in the group’s capital structure, which would require a change in its current ‚établissement public‘ legal status and result in the loss of the state’s ultimate guarantee on LP’s financial obligations, the elimination of which was recently recommended by the European Commission“.
(127) Výňatek z „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007: „The EC recently recommended that the French government end this guarantee by year-end 2008, which they believe provides La Poste with more favorable financing conditions than its competitors in a market in the process of being liberalized. The ratings on La Poste were unaffected by this recommendation since we consider that a change in La Poste’s status would not necessarily reflect a decrease in the strong state support that underpins La Poste ratings and that has been reaffirmed by recent government decisions“.
(128) Výňatek z „ADP news“ ze dne 21. ledna 2009: „S & P lowers ratings on La Poste with negative outlook“ […]„The announced legal status and ownership change will give the company a greater autonomy from the government, which is why its rating has a four-notch differential with the rating on the Republic of France, rated AAA/A-1 + with a ‚stable‘ outlook. S & P’s ‚negative‘ outlook reflects concerns that the changes in the company’s legal status and ownership, likely to take place in the next two years a. s. part of a capital hike, could pressure the ratings. These initiatives could limit the government’s ability to provide the postal operator with exceptional support without improving its standalone profile in the short term, as the capital hike should not decrease La Poste’s debt relative to its cash generation“.
(129) Viz odstavec 197 připomínek Francie zaslaných dne 23. ledna 2008.
(130) „Rating Government-Related Entities: A Primer“. Standard and Poor’s, 14. června 2006.
(131) Viz rovněž „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007: „The entities“ credit standing is linked to that of the government, but ratings can be notched down from those on the State by up to two categories as the financial links between these companies and the state may be increasingly subject to change in the medium or long term. (Hodnota podpisu subjektů je spojena s hodnotou podpisu státu, avšak ratingové známky mohou být sníženy o dvě kategorie, pokud se mohou finanční vazby mezi uvedeným podnikem a státem ve střednědobém nebo dlouhodobém výhledu vyvíjet.)
(132) Výňatek z „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007: „In 1991, La Poste became an independent publicly owned entity with Etablissement public status, which ensures La Poste an ultimate state guarantee on its obligations, but not a timely and explicit guarantee as reflected by the rating differentiation between La Poste and the Republic of France.“
(133) Výňatek z „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007: „The EC recently recommended that the French government end this guarantee by year-end 2008, which they believe provides La Poste with more favorable financing conditions than its competitors in a market in the process of being liberalized. The ratings on La Poste were unaffected by this recommendation since we consider that a change in La Poste’s status would not necessarily reflect a decrease in the strong state support that underpins La Poste ratings and that has been reaffirmed by recent government decisions“.
(134) Výňatek z „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007: „A change in the group’s ownership structure would lead Standard and Poor’s to shift to a bottom-up rating approach, focusing more on La Poste’s stand-alone business and financial profiles. This rating approach may not necessarily translate into rating changes given the expected improvement in La Poste’s stand-alone situation in the coming years“. (Změna ve vlastnické struktuře skupiny ve vlastnictví státu by vedla Standard and Poor’s k tomu, aby zaujala přístup vzestupného ratingu a soustředila se více na vlastní obchodní a finanční profil La Poste. Tento přístup k ratingu se nezbytně neprojeví změnou ratingu vzhledem k očekávanému zlepšení vnitřní situace La Poste v nadcházejících letech.)
(135) Výňatek z „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007: „The ratings on La Poste could be downgraded, however, if state backing for the company were to weaken“ (ratingové známky La Poste by však mohly být sníženy, kdyby státní podpora tomuto podniku ochabla).
(136) Viz oddíl 3.2.1.D tohoto rozhodnutí a část V 4 připomínek francouzských orgánů předložených dne 23. ledna 2008.
(137) Část V 4 písm. a) připomínek Francie, zaslaných dne 23. ledna 2008.
(138) Viz odstavec 186 připomínek Francie zaslaných dne 23. ledna 2003.
(139) Viz tabulka 1 v „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007.
(140) Výňatek z „International Postal Entities: Influence of government support on ratings“, Standard and Poor’s, 22. listopadu 2004: „Unlike the credit quality of companies that operate in a commercial manner at arm’s length from the government, like SingPost, Deutsche Post or TPG, a major factor underpinning La Poste’s robust credit quality is its extremely strong State support. La Poste’s legal status confers the ultimate statutory guarantee of the Republic of France (AAAA/Stable/A-1+) on its obligations“.
(141) Viz odstavec 196 připomínek Francie zaslaných dne 23. ledna 2008.
(142) Viz odstavec 198–200 připomínek Francie zaslaných dne 23. ledna 2008.
(143) „International Postal Entities: Influence of government support on ratings“, Standard and Poor’s, 22. listopadu 2004.
(144) Výňatek z „Ratings direct“ o La Poste, S & P, 3. dubna 2007: „The ratings nevertheless already factor in the long-term likelihood of a change in the group’s capital structure, which would require a change in its current ‚établissement public‘ legal status and result in the loss of the state’s ultimate guarantee on LP’s financial obligations, the elimination of which was recently recommended by the European Commission“. Kromě toho zjištěné slabé stránky La Poste zahrnují: „Likely capital structure change at company or bank level in the long term“.
(145) Mid swap je střední hodnota mezi nabízeným kurzem a kurzem vypsaným bankami v určené době při mezibankovních obchodech podle splatnosti, tj. pevný kurz, který je banka zpravidla ochotna obchodovat proti EURIBOR 6 měsíců. Tento kurz představuje tržní referenci zejména pro emise dluhopisů.
(146) Rozsudek Soudního dvora ze dne 14. února 1990, Francie v. Komise, „Boussac“, C-301/87, Sbírka rozh. 1990, s. I 307, bod 33.
(147) Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. března 2009, TF1 v. Komise, T354/05, Sbírka rozh. 2009, s. II 113, body 166 a 167.
(148) Komise zejména ve svém rozhodnutí ohledně EDF (odstavec 57 rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 o státních podporách, které Francie poskytla EDF a odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu, 2005/145/ES (Úř. věst. L 49, 22.2.2005, s. 9), usoudila, že „nemožnost, aby byla EDF podrobena řízení soudního vyrovnání a likvidace a v důsledku toho udělala úpadek, se rovná všeobecné záruce, která zahrnuje všechny závazky podniku. Taková záruka se nesmí stát předmětem žádné platby podle pravidel trhu. Tato záruka, která je ve svém krytí neomezená jak v čase, tak co do výše, představuje státní podporu“.
(149) Viz sdělení o zárukách, bod 2.1 třetí odrážka.
(150) Úř. věst. L 15, 21.1.1998, s. 14.
(151) Viz například rozhodnutí 2005/145/ES.
(152) Viz zejména bod 1.5 sdělení o zárukách, který potvrzuje zásadu nestrannosti, jakož i bod 1.2, který vysvětluje, že státní záruka může vyplývat pouze z právní formy (druhá a čtvrtá odrážka tohoto bodu).
(153) E 10/2000, „Anstaltslast und Gewährträgerhaftung“, bod 5 návrhu vhodných opatření ze dne 8. května 2001. K nahlédnutí na internetových stránkách Komise: http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/comp-2000/e010-00-1.pdf
(154) Viz rozhodnutí 2005/145/ES.
19.10.2010 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 274/54 |
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. února 2010
o státní podpoře C 9/09 (ex NN 49/08; NN 50/08 a NN 45/08), kterou poskytly Belgické království, Francouzská republika a Lucemburské velkovévodství společnosti Dexia SA
(oznámeno pod číslem K(2010) 1180)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/606/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly své připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
1.1 MIMOŘÁDNÁ OPATŘENÍ VE PROSPĚCH SPOLEČNOSTI DEXIA
(1) |
Belgické, francouzské a lucemburské orgány (dále jen „dotyčné členské státy“) dne 30. září 2008 veřejně oznámily navýšení kapitálu uvedené v oddíle 3.1 tohoto rozhodnutí (dále jen „navýšení kapitálu“). Dotyčné členské státy oznámily dne 9. října 2008 realizaci záruky popsané v oddíle 3.2 (dále jen „záruka“). |
(2) |
Orgány dotyčných států informovaly Komisi sdělením ze dne 1. a 2. října 2008, které Komise zaregistrovala téhož dne, o opatřeních, která přijaly v rámci navýšení kapitálu. Komisi byla poté zaslána písemná zdůvodnění, jimiž dotyčné členské státy zdůvodnily nutnost přijatých opatření v rámci navýšení kapitálu:
|
(3) |
Dotyčné členské státy informovaly Komisi sděleními ze dne 9., 13. a 17. října 2008 o realizaci záruky. |
(4) |
Dotyčné členské státy se sděleními ze dne 2., 13. a 14. října 2008 zavázaly, že ve lhůtě šesti měsíců ode dne 3. října 2008 předloží Komisi plán restrukturalizace týkající se společnosti Dexia s přihlédnutím k opatřením přijatým dne 3. a 9. října 2008. |
(5) |
Společnost BNB, mimo jiné ve snaze o transparentnost, informovala Komisi dopisy ze dne 8. a 13. října o podpůrné činnosti v oblasti likvidity („Liquidity Assistance“, dále jen „podpůrná činnost v oblasti likvidity“), kterou BNB ve spolupráci s Banque de France podnikla z důvodu dočasných potíží společnosti Dexia s likviditou. Informovala Komisi o částkách věnovaných na tuto činnost. |
(6) |
Belgie a Francie dne 14. listopadu 2008 veřejně oznámily zřízení záruky na finanční produkty společnosti Financial Security Assurance (FSA) (dále jen „opatření FSA“), dceřiné společnosti společnosti Dexia. |
1.2 PRVNÍ ROZHODNUTÍ KOMISE: NEVZNESENÍ NÁMITEK VŮČI MIMOŘÁDNÝM OPATŘENÍM
(7) |
Komise rozhodnutím ze dne 19. listopadu 2008 (2) rozhodla nevznášet námitky ohledně podpůrné činnosti v oblasti likvidity a ohledně záruky dotyčných členských států za určité položky pasiv společnosti Dexia. Komise byla totiž toho názoru, že tato opatření jsou jakožto podpora na záchranu společnosti v nesnázích slučitelná se společným trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU (3), a schválila tato opatření po dobu šesti měsíců ode dne 3. října 2008, přičemž upřesnila, že po tomto období bude muset podporu přehodnotit jako strukturální opatření. |
(8) |
Rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2008 rovněž výslovně stanovilo, že ostatní opatření na podporu budou posuzována zvlášť v rámci následného rozhodnutí. |
1.3 STÍŽNOST TŘETÍ STRANY OHLEDNĚ ÚDAJNÝCH STÁTNÍCH PODPOR, KTERÉ OBDRŽELA SPOLEČNOST DEXIA
(9) |
Komise obdržela dne 6. listopadu 2008 písemnou stížnost na údajné nezákonné státní podpory ve prospěch společnosti Dexia. Tuto stížnost podal konkurent společnosti Dexia Banque Belgique (dále jen „DBB“) a zaměřuje se v ní konkrétně na navýšení kapitálu o tři miliardy EUR, upsané belgickými orgány a akcionáři společnosti Dexia, jakož i na záruku, kterou poskytl belgický stát na mezibankovní a srovnatelné půjčky ve prospěch společnosti Dexia. |
(10) |
Dopisem ze dne 13. listopadu 2008 předala Komise belgickým orgánům nedůvěrnou verzi formuláře podání stížnosti a přiložených dokumentů. Belgické orgány sdělily Komisi své připomínky ke stížnosti dopisem dne 19. listopadu 2008. |
1.4 PRODLOUŽENÍ PLATNOSTI OPATŘENÍ A PLÁNU RESTRUKTURALIZACE SPOLEČNOSTI DEXIA
(11) |
Orgány členských států oznámily Komisi v souladu se svými závazky plán restrukturalizace (dále jen „původní plán restrukturalizace“) společnosti Dexia postupně dne 16., 17. a 18. února 2009. Doplňující informace k plánu restrukturalizace byly podány dne 27. února a 3., 5., 6., 7., 8. a 9. března 2009. |
(12) |
Orgány dotyčných členských států kromě toho v rámci tohoto původního plánu restrukturalizace požádaly Komisi o povolení prodloužení platnosti mechanismu záruky až do data stanoveného dohodou o záruce, tj. do dne 31. října 2009, a zachování preferenční sazby odměny za uvedenou záruku 25 bazických bodů na dluhopisy se splatností kratší než jeden měsíc. Komise byla kromě toho požádána o potvrzení, že v případě prodloužení záruky i po říjnu 2009 (do října 2010) je toto prodloužení slučitelné se společným trhem. |
(13) |
Belgická vláda kromě toho požádala rovněž preventivně o prodloužení možnosti společnosti Dexia využít podpůrných činností BNB v oblasti likvidity až do dne 31. října 2009. |
(14) |
Belgická a francouzská vláda posléze oznámily Komisi zavedení opatření FSA, veřejně oznámeného dne 14. listopadu 2008. |
1.5 DRUHÉ ROZHODNUTÍ KOMISE: ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO ŘÍZENÍ
(15) |
Komise dopisem ze dne 13. března 2009 informovala belgické, francouzské a lucemburské orgány o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU proti souhrnu podpor poskytnutých společnosti Dexia (4). Dopis nicméně uvádí, že Komise za účelem umožnění rychlého prodeje společnosti FSA nevznesla námitky vůči určitým aspektům opatření FSA, považovaným za slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU. Dopis posléze upřesňuje, že záruku dotyčných členských států ve prospěch společnosti Dexia, platnou do 30. října 2009, je možno považovat za slučitelnou s jednotným trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU až do konečného rozhodnutí Komise, jímž se uzavře formální řízení. |
(16) |
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie. Komise vyzvala zúčastněné, aby předložili připomínky k dotčeným podporám (5). |
(17) |
Komise v této věci neobdržela od zúčastněných stran žádné připomínky. |
(18) |
Pokud se jedná o otázky spojené s opatřením FSA (zhodnocení aktiv krytých opatřením a odměna za opatření), Komise vyšla z technické analýzy smluvních externích odborníků Komise (Oliver Wyman). |
1.6 TŘETÍ ROZHODNUTÍ KOMISE: PRODLOUŽENÍ ZÁRUKY
(19) |
Jelikož platnost dohody o záruce, uzavřené mezi společností Dexia a dotyčnými členskými státy, končila dne 31. října 2009, dotyčné členské státy oznámily Komisi dne 27. října 2009 prodloužení dohody o záruce do dne 28. února 2010 při určitých úpravách. Informace o změnách dohody o záruce byly sděleny Komisi dne 10. září, 8. října a 27. října 2009. |
(20) |
Komise rozhodnutím ze dne 30. října 2009 (6) povolila prodloužení záruky do dne 28. února 2010 nebo až do data rozhodnutí Komise o slučitelnosti opatření podpory a plánu restrukturalizace společnosti Dexia, pokud k ní dojde před dnem 28. února 2010. Komise ve svém rozhodnutí upřesnila, že opatření navrhovaná v původním plánu restrukturalizace neumožňují rozhodnout o slučitelnosti podpor. |
1.7 DODATEČNÁ OPATŘENÍ PLÁNU RESTRUKTURALIZACE SPOLEČNOSTI DEXIA
(21) |
Dotyčné členské státy sdělením ze dne 9. února 2010 předaly Komisi informace o zamýšlených dodatečných opatřeních, která mají doplnit původní plán restrukturalizace oznámený v únoru 2009. Souhrn těchto restrukturalizačních opatření oznámených v období mezi únorem 2009 a únorem 2010 představuje plán restrukturalizace společnosti Dexia (dále jen „plán restrukturalizace“). |
(22) |
Belgické orgány sdělením ze dne 10. února 2010 oznámily Komisi, že v zájmu přijetí tohoto rozhodnutí v co nejkratší době souhlasí s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato ve francouzském jazyce. |
II. POPIS PŘÍJEMCE
(23) |
Společnost Dexia je finanční skupina působící v odvětví bankovnictví a pojišťovnictví. Mateřská společnost Dexia SA je akciová společnost podle belgického práva, kotovaná na burzách Euronext Paříž a Euronext Brusel. Její tržní kapitalizace dne 31. prosince 2008 činila 5,64 miliardy EUR. Společnost Dexia vznikla v roce 1996 sloučením společností Crédit Local de France a Crédit communal de Belgique. Zaměřuje se na půjčky místním orgánům, ale eviduje rovněž 5,5 milionu soukromých klientů, zejména v Belgii a v Turecku prostřednictvím své místní pobočky DenizBank. |
(24) |
Po navýšení kapitálu, k němuž došlo dne 3. října 2008, jsou podíly hlavních akcionářů společnosti Dexia SA následující:
|
(25) |
Společnost Dexia je uspořádána jako mateřská holdingová firma (Dexia SA) se třemi provozními jednotkami nacházejícími se ve Francii (Dexia Crédit Local, dále jen „DCL“), v Belgii (dále jen „DBB“) a v Lucembursku (Dexia Banque Internationale à Luxembourg, dále jen „Dexia BIL“). Dne 31. prosince 2008 činila celková bilanční suma skupiny 651 miliard EUR, přičemž u jednotlivých provozních jednotek činila:
|
(26) |
Aktivita společnosti Dexia se od jejího vzniku dělí na čtyři hlavní odvětvové směry:
|
(27) |
Činnost společnosti Dexia se od jejího vzniku až do krize na podzim 2008 odlišovala od činností ostatních evropských obchodních bank následujícími vlastnostmi:
|
(28) |
Z důvodu těchto specifik vykazuje profil refinancování skupiny rovněž zvláštnosti, neboť významná část skupiny (hlavně DCL) se ocitla v situaci, kdy potřebovala strukturální financování a tuto potřebu řešila zejména díky financování od jiných částí skupiny (hlavně DBB a Dexia BIL), na peněžních a dluhopisových trzích a na trzích dluhopisů na bydlení. |
(29) |
Když se v září 2008 v důsledku krachu banky Lehman Brothers zastavil mezibankovní trh a trh dluhopisů na bydlení, Dexia se ocitla v situaci, kdy potřebovala krátkodobé dynamické financování k pokrytí [200–300] (7) miliard EUR ([31–46] % celkové bilanční sumy skupiny dne 31. prosince 2008). Situace banky se zhoršila v září a říjnu 2008 z důvodu jejího výrazného ohrožení bankovními a vládními protistranami v obtížné situaci (americké, irské a islandské banky), znehodnocení aktiv v přímém držení společnosti Dexia nebo zvýšených její dceřinou společností FSA a pádu kurzů akcií v držení skupiny. Celková výše ztrát a znehodnocení aktiv zaznamenaná skupinou činila 6,5 miliardy EUR dne 30. září 2009 (z toho 5,9 miliardy EUR ke dni 31. prosince 2008). |
(30) |
Ohledně podrobností k událostem, které byly příčinou potíží společnosti Dexia, se Komise odvolává na svá rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2008, 13. března 2009 a 30. října 2009. |
(31) |
V odpověď na tyto potíže zavedlo nové vedení skupiny, jmenované dne 7. října 2008, plán transformace, jehož cílem je opětovně soustředit činnosti skupiny na svá ústřední odvětví (to jest činnosti PWB a RCB), jakož i snížení rizikového profilu a potřebu krátkodobého financování. Tento plán transformace se projevil v následujících hlavních opatřeních:
|
(32) |
Po zavedení plánu transformace na začátku roku 2009 se situace společnosti Dexia zlepšila a umožnila jí vykázat za první tři čtvrtletí roku 2009 čistý kladný výsledek 808 milionů EUR. |
III. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
3.1 NAVÝŠENÍ KAPITÁLU
(33) |
Komise se odvolává na své rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2008. K navýšení kapitálu o 6 miliard EUR od belgických a francouzských akcionářů, které spočívá v úpisu běžných akcií Dexia SA, došlo s konečnou platností dne 3. října 2008. Úpis k tomuto připravenému navýšení kapitálu se člení následovně:
|
(34) |
Pokud jde o Lucembursko jako stát, zavázalo se v září 2008 k investování 376 milionů EUR do společnosti Dexia BIL v podobě převoditelných dluhopisů se splatností tři roky s úrokem 10 % ročně a přeměnou na běžné akcie podle podmínek, které budou dohodnuty. Dexia uvedla v plánu restrukturalizace, oznámeném v únoru 2010, že se s konečnou platností a s okamžitým účinkem od data tohoto rozhodnutí vzdá zisku z převoditelných dluhopisů Dexia BIL. |
3.2 ZÁRUKA ZA DLUHOPISY NA KRYTÍ PASIV
(35) |
Záruka za dluhopisy na krytí pasiv společnosti Dexia, kterou poskytly dotyčné členské státy dne 9. října 2008, již byla předmětem rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2008. Všechny tři dotyčné členské státy se dohodou o záruce společně zavázaly, že počínaje dnem 9. října 2008 až do dne 31. října 2009 budou ručit za nová mezibankovní a institucionální financování, jakož i nová dluhopisová financování s maximální splatností tři roky, shromážděné společnostmi Dexia SA, Dexia BIL, DCL a DBB. Záruka se původně týkala maximální částky dluhopisů na krytí pasiv 150 miliard EUR a byla rozdělena mezi Belgii – 60,5 %, Francii – 36,5 % a Lucembursko – 3 %. |
(36) |
Komise svým výše uvedeným rozhodnutím ze dne 19. listopadu 2008 povolila záruku jako mimořádné záchranné opatření na dobu šesti měsíců od jejího poskytnutí. Podle tohoto rozhodnutí a po předložení plánu restrukturalizace příjemce podle závazku všech tří dotyčných členských států bylo toto období automaticky prodlouženo do doby, než Komise přijme rozhodnutí o uvedeném plánu restrukturalizace. |
(37) |
Jelikož platnost dohody o záruce, uzavřené mezi společností Dexia a dotyčnými členskými státy, končila 31. října 2009, dotyčné členské státy oznámily Komisi dne 27. října 2009 prodloužení dohody o záruce do 28. února 2010 při určitých úpravách. |
(38) |
Podmínky záruky byly oproti původní záruce, dohodnuté mezi společností Dexia a třemi dotyčnými členskými státy dne 9. října 2008, změněny následujícím způsobem:
|
(39) |
Souhrn ostatních podmínek původní záruky dohodnuté dne 9. října 2008 zůstává nezměněn, zejména ohledně podmínek odměny, které zůstávají následující:
|
(40) |
Provize je v každém případě vypočtena z průměrné hodnoty zbývajících pohledávek ze zajištěných dluhopisů s dotyčnou splatností, na něž byla poskytnuta záruka v průběhu posledního měsíčního období. |
(41) |
Maximální částka zárukou krytých dluhopisů na krytí pasiv společnosti Dexia dne 27. května 2009 činí 95,9 miliardy EUR (10). Obrázek 1 dokládá vývoj částky dluhopisů společnosti Dexia, kryté zárukou v období ode dne 9. října 2008 do dne 11. února 2010. Obrázek 1 Vývoj částky zárukou krytých dluhopisů společnosti Dexia
|
(42) |
Komise ve svém rozhodnutí ze dne 30. října 2009 nevznesla námitku vůči prodloužení záruky dotyčných členských států ve prospěch společnosti Dexia do dne 28. února 2010, pokud tato záruka představuje mimořádné opatření na záchranu slučitelné s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU. |
3.3 PODPŮRNÁ ČINNOST V OBLASTI LIKVIDITY
(43) |
Podpůrná činnost v oblasti likvidity ve spolupráci BNB a Banque de France již byla předmětem rozhodnutí Komise ze dne 19. listopadu 2008. […] |
(44) |
Podle zákona ze dne 15. října 2008 (11) o opatřeních na podporu finanční stability a ustavujícího zvláště státní záruku za poskytnuté úvěry a jiné činnosti prováděné v rámci finanční stability byla za úvěry poskytnuté společností BNB společnosti Dexia automaticky a se zpětným účinkem poskytnuta záruka belgickým státem. Tato záruka se netýká části podpůrné činnosti v oblasti likvidity poskytnuté na účet Banque de France. |
(45) |
Podle informací, které BNB poskytla Komisi, podpůrnou činnost v oblasti likvidity schválila Rada guvernérů Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) v maximální výši […] miliard EUR. Tuto možnost využila Dexia hlavně v období od října do listopadu 2008. |
(46) |
Komise svým výše uvedeným rozhodnutím ze dne 19. listopadu 2008 povolila podpůrnou činnost v oblasti likvidity jako mimořádné záchranné opatření na dobu šesti měsíců od jejího provedení. Belgická vláda dne 17. února 2009 ve svém oznámení Komisi o plánu restrukturalizace společnosti Dexia nicméně požádala rovněž preventivně o prodloužení možnosti, podle níž může společnost Dexia využít podpůrných činností BNB v oblasti likvidity až do dne 31. října 2009, za předpokladu, že bude Komise toho názoru, že toto opatření obsahuje prvky státní podpory. |
3.4 OPATŘENÍ FSA
(47) |
Opatření FSA je předmětem rozhodnutí Komise ze dne 13. března 2009. Belgická a francouzská vláda podle tohoto opatření poskytují záruku, aby umožnily společnosti Dexia plnit podmínky smlouvy o prodejní opci (dále jen „Put“), podle níž FSA Asset Management (dále jen „FSAM“), bývalá dceřiná společnost FSA, která nebyla odprodána společnosti Assured Guarantee, bude mít možnost prodat určitá aktiva z portfolia FSAM společnosti Dexia SA a/nebo DCL v případě, že nastanou určité spouštěcí okolnosti (viz 50. až 59. bod odůvodnění). |
3.4.1 KONTEXT
(48) |
Zde dlužno připomenout, že činnost Financial Products (dále jen „FP“) byla vyloučena z činností FSA odprodaných společnosti Assured Guarantee. Činnost FP v podstatě spočívá v i) převzetí vkladů od třetích osob, vůči nimž se FSA zavazuje odměňovat vklady v určené výši podle zajištěných depozitních smluv (dále jen „Guaranteed Investment Contracts“ neboli „GIC“) a ii) reinvestování těchto vkladů do cenných papírů s výnosem vyšším než náklady na vklady kryté zárukou GIC, vytvářejícím v zásadě plusovou čistou úrokovou marži. Po technické stránce uzavírají GIC dceřiné společnosti FSA (dále jen „GIC Companies“), které následně půjčují výtěžek těchto z vkladů jiné společnosti skupiny, FSAM, která sestavuje a spravuje portfolio aktiv, určené k vyrovnání pasiv a povinností úhrad protistranám GIC. FSAM a GIC Companies, zahrnuté do činnosti FP, tak byly vyloučeny z okruhu činností odprodaných společnosti Assured Guarantee a zůstaly v okruhu činnosti společnosti Dexia. |
(49) |
Portfolio aktiv FSAM zahrnuje hlavně cenné papíry spojené s americkým trhem realit, jehož tržní hodnota a/nebo ratingy silně klesly účinkem krize sub-prime sektoru a finanční krize. Jelikož FSA ručí za aktiva a pasiva z činnosti FP, vyloučení této posledně jmenované činnosti z odprodeje nutně znamená, že Dexia ručí za činnosti FP, takže není třeba sáhnout k zárukám poskytnutým FSA. Vzhledem k obtížné finanční situaci společnosti Dexia a objemu částek, které mohou teoreticky spadat do rámce GIC, bylo z hlediska nabyvatele FSA, společnosti Assured Guaranty, nutné, aby Dexia byla nyní jištěna státní protizárukou Belgie a Francie. |
3.4.2 HLAVNÍ PODMÍNKY
(50) |
Put je smlouva, podle níž má FSAM právo prodat společnosti Dexia SA a/nebo DCL určitá aktiva z portfolia FSAM ke dni 30. září 2008 (celkem 16,98 miliardy USD ve zbytkové hodnotě al pari) v případě, že nastanou určité spouštěcí okolnosti, například níže uvedené:
|
(51) |
V rámci smlouvy o státní záruce se Belgie (z 62,4 %) a Francie (z 37,6 %) zavazují, že budou nesolidárně ručit za povinnosti společnosti Dexia z titulu výše uvedené dohody o Put, avšak až po odečtení vyloučených aktiv (dále jen „vyloučená aktiva“) v hodnotě přibližně 4,5 miliardy USD, takže částka al pari aktiv z portfolia zahrnutého do zajištěného Put (dále jen „zahrnutá aktiva“) činí 12,48 miliardy USD. Záruka států je samostatná záruka, splatná na první požádání, neodvolatelná a bezpodmínečná. Její maximální částka je omezena na 16,98 miliardy USD (včetně maximálně 12,48 miliardy USD úhrady zbytkové hodnoty al pari a 4,5 miliardy USD úroků), která se bude snižovat podle odpisu portfolia. |
(52) |
V případě, že nastane některá ze spouštěcích okolností, FSAM prostřednictvím svého jednatele požádá nejprve společnost Dexia, aby dostála svým povinnostem v rámci dohody o Put, a poté v případě neplnění nebo úpadku společnosti Dexia požádá po uplynutí určitých lhůt o totéž státy. |
(53) |
Dexia bude platit státům za použití jejich záruky i) v penězích, pokud celkové platby budou nižší nebo rovné první tranši 4,5 miliardy USD, a ii) v akciích, popřípadě v podílech na zisku, pokud budou tuto částku přesahovat. Ačkoli výše uvedená vyloučená aktiva nejsou kryta zárukou států, uskutečněná použití z titulu vyloučených aktiv se nicméně odečtou z částky první tranše 4,5 miliardy USD, pro niž mohou státy uplatnit přímý peněžní postih vůči společnosti Dexia. |
(54) |
Společnost Dexia bude za záruku ročně platit Belgii a Francii odměnu ve výši 113 bazických bodů z titulu krytí rizika neplnění zajištěného Put, k níž se přičte 32 bazických bodů z titulu krytí rizika, že Dexia nedostojí svým závazkům vůči FSAM v oblasti likvidity. |
(55) |
Prodej FSA (mimo FP) se uskutečnil dne 1. července 2009 a opatření FSA nabylo účinnosti k témuž datu. Komisi byla dne 18. března 2009 předána poslední studie zhodnocení portfolia FSAM, kterou vypracovala Société Générale (dále jen „konzultant“), nezávislý odborník pověřený Belgií, na základě údajů sestavených ke dni 31. ledna 2009. |
(56) |
Hlavní údaje o portfoliu FSAM jsou uvedeny níže v tabulce 1. Tabulka 1 Hlavní údaje o portfoliu FSAM (celkem)
|
(57) |
Portfolio se skládá hlavně z cenných papírů „US RMBS standards“ ve výši téměř 64 %, zvláště z cenných papírů „Subprime“ (44 % portfolia) a „Alt-A“ (15 % portfolia). Portfolio v menší míře ovlivňují též cenné papíry „US Agency RMBS“ (8 % portfolia) a cenné papíry s hodnotou zvýšenou specializovanými pojistiteli. Nominální hodnota portfolia činila 16,6 miliard USD ke dni 31. ledna 2009 a jeho průměrná tržní hodnota k témuž datu činila [42,2–54,3] % nominální hodnoty, to je [7–9] miliard USD. Očekávané ztráty podle základního scénáře činily [2–3] miliardy USD, zatímco podle scénáře pro zátěžové situace byly odhadovány na [3,5–4,5] miliardy USD. Reálná ekonomická hodnota (dále jen „VER“) k datu 31. lednu 2009 činila [13,6–14,6] miliardy USD podle základního scénáře a [12–13] miliard USD podle scénáře pro zátěžové situace. |
(58) |
Hlavní údaje o portfoliu FSAM po odečtení vyloučených aktiv jsou uvedeny níže v tabulce 2: Tabulka 2 Hlavní údaje o portfoliu FSAM (po odečtení vyloučených aktiv)
|
(59) |
Nominální hodnota portfolia bez vyloučených aktiv činila 12,2 miliardy USD ke dni 31. ledna 2009 a jeho průměrná tržní hodnota k témuž datu činila [36,9–45,1] % nominální hodnoty, to je [4,5–5,5] miliardy USD. Očekávané ztráty podle základního scénáře činily [2–3] miliardy USD, zatímco podle scénáře pro zátěžové situace byly odhadovány na [3,5–4,5] miliardy USD. VER ke dni 31. ledna 2009 činila [9,2–10,2] miliardy USD podle základního scénáře a [7,7–8,7] miliardy USD podle scénáře pro zátěžové situace. |
IV. PLÁN RESTRUKTURALIZACE
(60) |
Cílem plánu restrukturalizace je opětovně soustředit činnosti společnosti Dexia na její hlavní odvětví a trhy (tj. činnosti PWB a RCB ve Francii, Belgii a Lucembursku), snížit její rizikový profil a stupeň pákového efektu, jakož i opětně vyvážit její profil likvidity. Toto zahrnuje zejména ukončení, snížení a odprodej určitých činností, zavedení dvou oddělených interních linií výkaznictví, z nichž jedna se týká tradičních bankovních činností (dále jen „core division“) a zahrnuje základní činnosti PWB a RCB, představující 72 % celkové bilanční sumy společnosti Dexia na konci roku 2009, a druhá se týká činností v postupné likvidaci nazvaném „legacy portfolio management division“ (dále jen „LPMD“), které se skládá hlavně z dluhopisového portfolia a okrajově z mezinárodních činností PWB, představujících 28 % celkové bilanční sumy Dexia na konci roku 2009. Zlepšení profilu likvidity bylo dosaženo prostřednictvím snížení tržního financování a krátkodobého financování, jakož i prodloužením průměrné délky období financování a použití stabilnějších financování (vklady od drobné a obchodní klientely, dluhopisy na bydlení). |
(61) |
Plán restrukturalizace spočívá v řadě opatření, která již zavedla společnost Dexia, jakož i v opatřeních týkajících se změn v jednání a strukturálních opatření, která má Dexia provést v průběhu období restrukturalizace pod dohledem dotyčných členských států, které se zavázaly k jejich dodržování. |
(62) |
Souhrn těchto opatření umožňuje snížení celkové bilanční sumy společnosti Dexia ke dni 31. prosince 2014 o 35 % oproti dni 31. prosince 2008 a s přihlédnutím k nové produkci. |
4.1 OBNOVENÍ DLOUHODOBÉ ŽIVOTASCHOPNOSTI ZA NORMÁLNÍ A ZÁTĚŽOVÉ SITUACE
(63) |
Dotyčné členské státy předaly Komisi podrobné informace o obchodním modelu banky. Tyto informace podrobně rozvádějí zejména následující informace:
|
(64) |
Dexia na základě těchto informací předpokládá dosažení kladných výsledků po celou dobu trvání restrukturalizace v letech 2009 až 2014 a poměru základních vlastních zdrojů (dále jen „Core Tier l“) mezi 11 % a 15 %. Tabulka 3 níže uvádí předpoklady výsledku a poměru Core Tier 1 společnosti Dexia za každý rok pro období 2009 až 2014. Tabulka 3 Předpoklady výsledků a poměru Core Tier 1 společnosti Dexia za období restrukturalizace
|
(65) |
Dotyčné členské státy rovněž předložily tři druhy simulace zátěžové situace, aby dokázaly odolnost skupiny vůči vnějším otřesům. |
(66) |
První druh zátěžového testu provedeného společností Dexia měl otestovat odolnost skupiny do roku 2011 vůči následujícím proměnným: i) míře růstu HDP v jednotlivých zemích, ii) úrovni mezibankovních úrokových sazeb na 3 měsíce a na 5 let a iii) směnným kurzům určitých cizích měn. Pokud se týká míry růstu, byly vypracovány předpoklady pro základní scénář a pro scénář zátěžové situace odpovídající předpokladům použitým pro jiné podobné zkoušky, které proběhly nedávno v Evropě. Výsledky zátěžového testu vykázané společností Dexia naznačují, že skupina by v letech 2010 a 2011 zůstala zisková i při scénáři pro zátěžovou situaci. Zisk před zdaněním by dosáhl […] milionů EUR v roce 2010 a […] milionů EUR v roce 2011. |
(67) |
Druhý druh zátěžového testu provedeného společností Dexia měl otestovat odolnost skupiny vůči zvýšení nákladů na financování získaného na trzích v průběhu jednoho roku o i) 100 bazických bodů a ii) o 200 bazických bodů. Výsledky zátěžového testu provedeného společností Dexia naznačují, že dopad na výsledky skupiny je možno odhadovat na […] milionů EUR v případě zvýšení jejích nákladů na financování o 100 bazických bodů a na […] milionů EUR v případě zvýšení jejích nákladů na financování o 200 bazických bodů. |
(68) |
Třetí druh zátěžového testu provedeného společností Dexia měl otestovat likviditu skupiny, zvláště pohotovost likvidity skupiny za mimořádných okolností, srovnáním potenciálně náležité likvidity s potenciálně disponibilní likviditou za takových okolností. Horizont zátěžového testu je jeden měsíc. Použitý scénář spojuje dopad idiosynkratického otřesu souvisejícího se společností Dexia s následky všeobecné krize likvidity. Tento zátěžový test likvidity provedly jak Dexia, tak její dozorčí orgán (Bankovní, finanční a pojišťovací komise, dále jen „CBFA“). […] (14) […]. |
4.2 ZÁVAZKY TÝKAJÍCÍ SE CHOVÁNÍ
(69) |
Plán restrukturalizace oznámený dne 9. února 2010 spočívá především ve snížení krátkodobého financování, prodloužení průměrné životnosti dlouhodobých financování a zvýšení zdrojů stálého financování skupiny. Dotyčné členské státy se v tomto ohledu zavazují k tomu, že Dexia dodrží tři kvantitativní poměry financování.
|
(70) |
Dexia odmítne půjčovat svým klientům PWB při úrovni „risk-adjusted return on capital“ (dále jen „RAROC“) nižší než 10 %. Výpočet RAROC udává poměr čisté marže po zdanění k hospodářskému kapitálu (17).
|
(71) |
Dexia sníží částku financování pro svoji tureckou dceřinou společnost DenizBank na nulu nejpozději dne 30. června 2011 a neposkytne jí žádné další vnitroskupinové financování až do dne 31. prosince 2014. |
(72) |
Dexia do dne 30. června 2010 zavede linii výkaznictví LPMD. Aktiva určená pro tuto linii budou postupně likvidována nebo budou odprodána. Těmito aktivy jsou:
Veškerá financování shromážděná společností Dexia a využívající finanční záruky jsou určena pro tuto linii. |
(73) |
Dexia omezí novou roční produkci PWB na 12 miliard EUR v roce 2009, 15 miliard EUR v roce 2010 a 18 miliard EUR v letech 2011 až 2014. |
(74) |
Dexia omezí své provozní náklady o 15 % před datem 31. prosince 2012. |
(75) |
Dexia omezí své „tradingové“ aktivity (snížení o 44 % roční průměrné rizikové hodnoty, která v roce 2008 činila 126 miliard EUR) a přestane obchodovat na vlastní účet počínaje datem tohoto rozhodnutí Komise. |
(76) |
Dexia se s konečnou platností a s okamžitým účinkem od data rozhodnutí Komise vzdá zisku z převoditelných dluhopisů Dexia BIL ve výši 376 milionů EUR, k jejichž úpisu se Lucembursko zavázalo v září 2008. |
(77) |
Použití záruky dotyčných členských států za financování je omezeno následujícími podmínkami:
Tabulka 5 Dodatečná odměna vyplácená v případě překročení částek zajištěných dluhopisů na krytí pasiv
|
(78) |
Dexia nebude až do dne 31. října 2014 využívat svého postavení banky jištěné zárukou dotyčných členských států pro účely obchodní reklamy a nebude využívat záruku při čistě arbitrážních činnostech. |
(79) |
Dexia SA a dceřiné společnosti pod její výhradní nebo společnou kontrolou nebudou až do dne 31. prosince 2011 nabývat bez povolení Komise více než 5 % podílu na kapitálu jiných úvěrových institucí nebo investičních společností nebo pojišťoven. Tento závazek nebrání tomu, aby Dexia za podmínky předběžného souhlasu Komise nabývala podílu na odměně za vklad účastí nebo činností v rámci odprodeje nebo spojení aktiv nebo činností (sloučením nebo vložením), pokud v takovém případě uvedeným podílem nezíská společnost Dexia výhradní nebo společnou kontrolu nad subjektem, do něhož byl podíl vložen nebo který vznikl sloučením. Dexia bude předem informovat Komisi o všech záměrech nabytí účasti, včetně všech záměrů společností pod společnou kontrolou společnosti Dexia. |
(80) |
Dexia až do dne 31. prosince 2014 omezí částky:
|
(81) |
Závazek uvedený v 80. bodě odůvodnění:
|
(82) |
Kromě toho, aniž by to bylo na újmu činnostem s hybridními nástroji Tier 1 nebo Tier 2, které je Dexia ze zákona povinna provádět, nebo činnostem, které je povinna provádět podle smluv uzavřených před datem 1. února 2010, Dexia až do dne 31. prosince 2011 nebude:
|
(83) |
Dexia SA nebude až do dne 31. prosince 2011 vyplácet dividendy ze svých běžných akcií. Tento zákaz se nevztahuje na vyplácení dividend prováděné výlučně formou přidělení nových akcií, pokud částka těchto výplat bude i) shodná s 80. bodem odůvodnění a ii) nižší nebo rovna 40 % čistého výsledku dosaženého společností Dexia SA za finanční období 2009, pokud se týká výplat provedených v roce 2010, a nižší nebo rovna 40 % čistého výsledku dosaženého společností Dexia SA za finanční období 2010, pokud se týká rozdělování provedených v roce 2011 (18). |
(84) |
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle závazků dotyčných členských států v rámci rozhodnutí Komise ze dne 30. října 2009 o prodloužení záruky nesmí Dexia od data tohoto rozhodnutí až do data tohoto rozhodnutí:
|
(85) |
Za účelem rozsáhlejší hospodářské soutěže a transparentnosti u činností bankovních půjček místním orgánům se Francie zavazuje, že bude dbát na to, aby místní orgány při obstarávání peněžních prostředků nebo kapitálu uplatňovaly hospodářskou soutěž. Stát v tomto směru zašle do konce roku 2010 územním orgánům výslovná doporučení jak v oblasti bankovního financování, tak v oblasti využívání složitých finančních produktů. Tato doporučení zdůrazní hospodářský zájem tohoto odvětví na opatřeních k uplatnění hospodářské soutěže a jednotlivé faktické podmínky, za nichž bude možno tato opatření uplatňovat. Správné postupy předpokládají veřejnou povahu uplatnění hospodářské soutěže u půjček nejvýznamnějších částek. Útvary, které mají pomáhat a radit zejména územním orgánům, budou s těmito doporučeními obeznámeny. Kdyby se tato doporučení ukázala jako nedostatečná ke všeobecnému rozšíření transparentních a nediskriminačních výběrových řízení územních orgánů v období do roku 2013 v oblasti bankovního financování, Francie se zavazuje, že za tímto účelem předloží normativní návrhy. |
(86) |
Za účelem rozšíření hospodářské soutěže a větší transparentnosti u bankovních půjček územním orgánům se belgická vláda shodně s regiony zavazuje, že bude kontrolovat, zda zadávající orgány zveřejňují oznámení veřejných zakázek týkajících se financování místních správních orgánů. |
4.3 ODPRODEJE A POSTUPNÁ LIKVIDACE
(87) |
Dexia odprodá aktiva vyjmenovaná v tomto bodě odůvodnění:
|
(88) |
Plán restrukturalizace vede ke snížení celkové bilanční sumy společnosti Dexia ke dni 31. prosince 2014 o 35 % oproti její výši dne 31. prosince 2008. Dotyčné členské státy se zavazují k tomu, že Dexia přistoupí ke snižováním své bilanční sumy uvedeným níže v tabulce 6. Tabulka 6 Snížení bilanční sumy skupiny, „core division“ a LPMD
|
4.4 PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(89) |
Nezávislý odborník předá Komisi každého půl roku zprávu o plnění závazků podle plánu restrukturalizace. Tato zpráva bude obsahovat zejména podrobný posudek i) dodržování snižování bilanční sumy uvedené v 88. bodě odůvodnění, ii) dodržování tří poměrů likvidity a financování, uvedených v 69. bodě odůvodnění, a iii) dodržování závazku ohledně RAROC (21) uvedeného v 70. bodě odůvodnění. Kromě toho:
|
(90) |
Belgické, francouzské a lucemburské orgány nejpozději jeden měsíc po tomto rozhodnutí předloží Komisi k předběžnému schválení seznam jedné až tří osob vybraných po dohodě se společností Dexia ke jmenování nezávislým odborníkem. Nezávislý odborník musí být vybaven náležitými pravomocemi a v průběhu svého pověření se nesmí ocitnout v situaci střetu zájmů. Komise může navrhovaného nezávislého odborníka/navrhované nezávislé odborníky buď schválit, nebo odmítnout. Jestliže Komise nezávislého odborníka/nezávislé odborníky odmítne, Dexia a belgické, francouzské a lucemburské orgány ve lhůtě jednoho měsíce po sdělení odmítnutí navrhnou jednoho až tři nové kandidáty, které musí Komise rovněž schválit, nebo odmítnout. Jestliže Komise nakonec odmítne všechny kandidáty, určí nezávislého odborníka sama. Náklady na služby nezávislého odborníka ponese Dexia. |
(91) |
V případě, že některý ze závazků odprodeje aktiv, uvedených v písmenech a), c), d), h), l) nebo m) 87. bodu odůvodnění, nebyl splněn ve stanovené lhůtě a Komise neschválila náhradní závazek, belgické, francouzské a lucemburské orgány předloží Komisi k předběžnému schválení nejpozději jeden měsíc po stanoveném termínu odprodeje seznam jedné až tří osob vybraných po dohodě se společností Dexia ke jmenování zmocněncem/zmocněnci k provedení uvedených odprodejů. Zmocněnec pověřený odprodejem musí být nezávislý, musí být vybaven náležitými pravomocemi a v průběhu svého pověření se nesmí ocitnout ve střetu zájmů. Komise může navrhovaného/navrhované zmocněnce buď schválit, nebo odmítnout. Jestliže Komise navrhovaného/navrhované zmocněnce pověřeného/pověřené odprodejem odmítne, Dexia a belgické, francouzské a lucemburské orgány ve lhůtě jednoho měsíce po sdělení odmítnutí navrhnou jednoho až tři nové kandidáty, které musí Komise rovněž schválit, nebo odmítnout. Jestliže Komise nakonec odmítne všechny kandidáty, určí sama zmocněnce, kterého Dexia jmenuje nebo se bude podílet na jeho jmenování na základě pověření schváleného Komisí. |
(92) |
Francouzské, belgické a lucemburské orgány se zavazují k tomu, že Dexia svěří zmocněnci pověřenému odprodejem nezbytné a potřebné pravomoci i) k provedení odprodeje aktiv uvedených v 91. bodě odůvodnění (včetně veškerých nezbytných pravomocí k správnému vyhotovení náležitých dokumentů k provedení odprodeje) a ii) k veškerým úkonům nebo nezbytným nebo náležitým prohlášením za účelem provedení odprodeje, včetně jmenování poradců na podporu průběhu odprodeje. Zmocněnec pověřený odprodejem zahrne do kupní a prodejní smlouvy / kupních a prodejních smluv obvyklé a přiměřené podmínky, které uzná za vhodné ke sjednání prodeje v roce následujícím po jmenování zmocněnce. Zmocněnec pověřený odprodejem zorganizuje prodej tak, aby odprodej byl zajištěn […]. Náklady na služby zmocněnce pověřeného odprodejem ponese Dexia. |
V. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO ŘÍZENÍ
(93) |
Komise připomíná, že formální vyšetřovací řízení zahájené na základě jejího rozhodnutí ze dne 13. března 2009 se týká současně původního plánu restrukturalizace společnosti Dexia, který dotyčné členské státy oznámily Komisi v únoru 2009, a opatření FSA. |
(94) |
Komise nejprve vzhledem k obtížím, s nimiž se společnost Dexia setkala v době finanční krize, a k velmi vysokým částkám podpory, které obdržela, vyslovila pochybnosti ohledně:
|
(95) |
Komise dále ve svém rozhodnutí ze dne 13. března 2009 usoudila ohledně opatření FSA, že samotná záruka, jakož i krytí aktivy a rozdělení nákladů mezi společnost Dexia a dotyčné členské státy jsou slučitelné s vnitřním trhem. Bylo však třeba ověřit hodnocení aktiv a odměnu za záruku, jakož i odměnu za cenné papíry, které Dexia vydá nad první tranši 4,5 miliardy z titulu smlouvy o Put. Komise proto rozhodla o zahrnutí těchto aspektů opatření FSA do rámce zahájeného formálního vyšetřovacího řízení k plánu restrukturalizace společnosti Dexia. Komise v tomtéž rozhodnutí rovněž upřesnila, že existence záruky, portfolio zahrnutých aktiv ani úroveň prvních ztrát společnosti Dexia nespadají do řízení zahájeného uvedeným rozhodnutím. |
VI. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(96) |
Komise poznamenává, že v rámci formálního vyšetřovacího řízení zahájeného proti podpůrným opatřením ve prospěch společnosti Dexia neobdržela od zúčastněných stran žádné poznámky. |
(97) |
Naproti tomu jeden z konkurentů DBB úředně vznesl stížnost u útvarů Komise na navýšení kapitálu o tři miliardy EUR, upsané belgickými orgány a belgickými akcionáři společnosti Dexia, jakož i na záruku, kterou poskytla Belgie na mezibankovní a srovnatelné půjčky ve prospěch společnosti Dexia. Stížnost je odůvodněna skutečností, že:
|
VII. PŘIPOMÍNKY ČLENSKÝCH STÁTŮ
7.1 PŘIPOMÍNKY BELGICKÉ VLÁDY KE STÍŽNOSTI PODANÉ KOMISI
(98) |
Na základě nedůvěrné verze formuláře podání stížnosti k útvarům Komise vznesly belgické orgány připomínky k bodům odůvodnění stížnosti. |
(99) |
Ohledně ceny za úpis akcií vydaných společností Dexia v rámci rekapitalizace belgické orgány zdůrazňují, že cena 9,9 EUR za akcii, která odpovídá průměru kurzů za třicet dnů předcházejících činností, byla stanovena v souladu s ustanoveními článku 598 belgického zákona o společnostech. Tento zákon totiž upřesňuje, že v případě navýšení kapitálu za hotovost, vyhrazeného jedné nebo více určeným osobám, nemůže být cena za nové akcie nižší než průměr kurzů za třicet dnů předcházejících činnosti. Cena za akcie vydané v rámci rekapitalizace společnosti Dexia byla tudíž stanovena podle zákonných povinností účastníků. |
(100) |
Belgické orgány kromě toho zdůrazňují, že stěžovatel zpochybňuje nutnost rekapitalizace odůvodněním, že Dexia prochází krizí likvidity, a nikoli krizí solventnosti, a že rekapitalizace pouze zvýší základní vlastní zdroje Tier 1 společnosti Dexia na úroveň vyšší než u srovnatelných evropských bank. Podle belgických orgánů ovšem tato tvrzení nepřihlíží k potřebám solventnosti společnosti Dexia ke konci září 2008, které vyplývají ze zvýšení rizik a předpokládaných ztrát ve 3. a 4. čtvrtletí 2008 z důvodu exponování skupiny u různých institucí v úpadku nebo v nesnázích (Lehman Brothers, Depfa, Bradford & Bingley, irské a islandské banky), očekávaných ztrát z orientace FSA, jakož i z četných znehodnocení aktiv spojených se zhoršením ratingu několika institucí navyšujících úvěry, které ručily za cenné papíry v držení společnosti Dexia. |
(101) |
Nakonec belgické orgány zdůrazňují, pokud jde o narušení hospodářské soutěže způsobeného podpůrnými opatřeními ve prospěch společnosti Dexia, že ad hoc zásahy Belgie ve prospěch společnosti Dexia byly opodstatněné, neboť bylo třeba zabránit systémové krizi, a v této věci se neliší od zásahů jiných členských států, které Komise povolila podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU. Kromě toho, pokud se jedná o sazby společnosti Dexia za vklady od klientů, belgické orgány předložily zprávu společnosti Dexia srovnávající sazby společnosti Dexia se sazbami jejích konkurentů za stejný druh služeb nabízených na belgickém trhu (ING, Deutsche Bank, Fortis, Axa, Citibank, Rabobank a KBC). Sazby společnosti Dexia se takto jeví jako odpovídající sazbám jejích konkurentů. Dexia v téže zprávě rovněž zdůrazňuje, že tyto sazby uvedené ve stížnosti se týkají výhradně vkladů přes internet, které představují pouze malou část ([10–15] %) všech vkladů od klientů. |
(102) |
Belgické orgány proto na rozdíl od argumentů uvedených ve stížnosti soudí, že podpůrná opatření ve prospěch společnosti Dexia jsou slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU. |
7.2 PŘIPOMÍNKY ČLENSKÝCH STÁTŮ K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(103) |
Dotyčné členské státy předaly Komisi své společné připomínky k formálnímu vyšetřovacímu řízení zahájenému na základě rozhodnutí ze dne 13. března 2009. Připomínky dotyčných členských států se týkají současně charakteristiky oznámených opatření jako podpory a slučitelnosti uvedených opatření s vnitřním trhem. |
7.2.1 CHARAKTERISTIKA OZNÁMENÝCH OPATŘENÍ JAKO PODPORY
7.2.1.1 Navýšení kapitálu
(104) |
Dotyčné členské státy ve svých připomínkách soudí především, že akcie společnosti Dexia upsané původními akcionáři (Caisse des Dépôts et Consignations, dále jen „CDC“, CNP Assurances, Holding Communal, Ethias a Arcofin) v rámci rekapitalizace neobsahují žádný prvek zakládající státní podporu. Dotyčné členské státy totiž připomínají, že tyto společnosti se společně angažovaly ve společnosti Dexia prostřednictvím akcionářské dohody uzavřené dohodou ze dne 28. srpna 2007, která se řídí soukromým právem. Příspěvek každé společnosti k navýšení kapitálu za účelem zachování zájmů tohoto seskupení akcionářů tak byl nezbytný. Kromě toho vzhledem k naléhavosti rekapitalizace bylo logické, aby se Dexia za účelem jejího uskutečnění obrátila přednostně na své referenční akcionáře. Dotyčné členské státy zdůraznily, že rozhodnutí společností CDC, CNP Assurances, Holding Communal, Ethias a Arcofin o účasti na navýšení kapitálu jim nelze přičítat a kromě toho, pokud jde o Arcofin a Ethias, nebylo financováno ze státních zdrojů. |
7.2.1.2 Podpůrná činnost v oblasti likvidity
(105) |
Belgické orgány kromě toho soudí, že podpůrná činnost operace v oblasti likvidity poskytnutá společností BNB společnosti Dexia ve spolupráci s Banque de France nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU s odůvodněním, že podpůrné činnosti v oblasti likvidity jsou součástí obvyklých úkolů státních centrálních bank, zejména jejich poslání přispívat ke stabilitě finančního systému jakožto půjčovatelé v poslední instanci v případě přechodných problémů s likviditou jinak solventních bank. Ve skutečnosti:
|
(106) |
Belgické orgány kromě toho zdůrazňují, že podpůrnou činnost v oblasti likvidity ve prospěch společnosti Dexia schválila Rada guvernérů Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) (v maximální výši […] miliard EUR). Charakteristika podpůrné činnosti v oblasti likvidity jakožto státní podpory by ji činila neslučitelnou se zásadou zákazu poskytování peněžních prostředků stanovenou článkem 123 Smlouvy o fungování EU. Podle této zásady totiž nelze po právní stránce přičítat členskému státu jednání příslušející státní centrální bance při plnění jejího poslání, pokud uvedená centrální banka dodržuje podmínky, které ukládá ECB pro plnění tohoto poslání. Podpůrná činnost v oblasti likvidity ve prospěch společnosti Dexia však splňuje všechny podmínky, které ECB ukládá. Odpovídá zejména požadavku, podle něhož dotyčné státní centrální banky musí poskytnout podporu v oblasti likvidity zcela nezávisle a na základě vlastní úvahy. |
(107) |
Podle belgických orgánů pouhá skutečnost, že na jakoukoli podporu v oblasti likvidity poskytnutou BNB poskytla Belgie automaticky státní záruku, nemůže tento závěr změnit. V prvé řadě, v době, kdy Řídící výbor BNB zcela nezávisle rozhodl o podpůrné činnosti v oblasti likvidity ve prospěch společnosti Dexia, státní záruka neexistovala. Tato záruka tudíž při rozhodnutí nepřicházela v úvahu. Zejména skutečnost, že belgický zákonodárce uznal za vhodné počítat u těchto činností s výslovnou státní zárukou – bez souvislosti s případem společnosti Dexia – ačkoli v dalších členských státech tomu tak vždy není, vyplývá ze specifičnosti akcionářů BNB, která je společností se soukromými akcionáři, kótovanou na burze, zatímco ostatní státní centrální banky obvykle soukromé akcionáře nemají. Tato záruka je tudíž nedílnou součástí organického statutu BNB a má umožnit BNB plnit její poslání půjčovatele v poslední instanci. Taková výslovná záruka není nutná v případě jiných centrálních bank, v nichž má příslušný stát 100 % podíl. Automatická povaha státní záruky byla výslovně stanovena, aby bylo možno se ujistit, že podpůrné činnosti BNB v oblasti likvidity skutečně odpovídají zásadám zákazu poskytování peněžních prostředků a odpovídají tak kritériím pro rozhodování Komise uvedeným zejména v jejím rozhodnutí Northern Rock (24). |
(108) |
Belgické orgány nakonec zdůrazňují, že pokud Komise přesto považovala podpůrnou činnost v oblasti likvidity za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, výše podpory by měla být vypočtena na základě rozdílu mezi použitou sazbou a referenční sazbou uvedenou ve sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb („sdělení o referenčních sazbách“) (25). Výše podpory by kromě toho měla být v každém případě omezena na polovinu celkové částky podpory v oblasti likvidity, odpovídající částce fakticky poskytnuté společností BNB společnosti Dexia, přičemž druhá polovina byla poskytnuta na účet a na riziko Banque de France. Této bance však nebyla poskytnuta žádná výslovná francouzská státní záruka Francie a belgickou státní záruku samozřejmě nelze použít při činnosti na účet a na riziko zahraniční centrální banky. |
7.2.1.3 Opatření FSA
(109) |
Orgány dotyčných členských států soudí, že je málo pravděpodobné, že záruka za aktiva FSA poskytnutá Belgií a Francií bude skutečně uplatněna: limit 4,5 miliardy USD, který představuje horní hranici možných prvních ztrát společnosti Dexia, je totiž vyšší, než uvádějí nejpesimističtější scénáře hospodářských ztrát portfolia. Výši případné státní podpory je tudíž třeba považovat za bezvýznamnou i podle pesimistického scénáře. |
7.2.2 SLUČITELNOST OZNÁMENÝCH OPATŘENÍ
7.2.2.1 Opatření FSA
(110) |
Dotyčné členské státy především zdůrazňují Komisi, že opatření FSA podle jejich názoru nespadá do působnosti sdělení Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (26) (dále jen „sdělení o znehodnocených aktivech“), neboť:
|
(111) |
Dotyčné členské státy kromě toho zdůrazňují, že i kdyby opatření FSA mělo být posuzováno z pohledu sdělení o znehodnocených aktivech, Komise má k dispozici veškeré podklady, které jí umožňují konstatovat, že uvedené opatření je slučitelné s vnitřním trhem, neboť zejména:
|
(112) |
Dotyčné členské státy tudíž považují opatření FSA za slučitelné s vnitřním trhem a výši podpory zahrnutou v opatření za bezvýznamnou. |
7.2.2.2 Původní plán restrukturalizace
(113) |
Dotyčné členské státy nesdílejí pochybnosti Komise ohledně schopnosti původního plánu restrukturalizace, oznámeného Komisi v únoru 2009, obnovit dlouhodobou životaschopnost banky, předejít nadměrnému narušení hospodářské soutěže a zajistit náležité rozdělení nákladů na restrukturalizaci. |
(114) |
Dotyčné členské státy tudíž ve svých připomínkách soudí, že opatření sdělená Komisi umožňují zajistit dlouhodobou životaschopnost společnosti Dexia, pokud:
|
(115) |
Dotyčné členské státy kromě toho zdůrazňují, že souhrn restrukturalizačních opatření, oznámených v únoru 2009, se týká ziskových činností, ať už se jedná o činnosti PWB nebo o zmenšení rozsahu činností RCB. Je tudíž nutno zahrnout celý soubor navrhovaných opatření do posuzování opatření, která mají omezit nadměrná narušení hospodářské soutěže. |
(116) |
Dotyčné členské státy soudí, že odhad výše podpory, který uvedla Komise ve svém rozhodnutí ze dne 13. března 2009, je nepřesný, neboť je součtem nesprávných částek odlišné povahy, čímž se dospělo k celkové výši podpory v řádu [170–210] miliard EUR. Tato částka, s ohledem na niž musí být posuzováno rozdělení nákladů na restrukturalizaci mezi společnost Dexia a dotyčné členské státy, je tudíž nadhodnocena. Naproti tomu příspěvek společnosti Dexia na náklady na restrukturalizaci je podle dotyčných členských států podceňován, neboť nepřihlíží ke snížení nové produkce, zamýšlené společností Dexia a dotyčnými členskými státy podle plánu restrukturalizace, které je nutno považovat za vlastní příspěvek společnosti Dexia na náklady na restrukturalizaci. |
(117) |
Dotyčné členské státy závěrem souhlasí s rozhodnutím Komise povolit s konečnou platností opatření FSA, a tím umožnit odprodej FSA společnosti Assured Guaranty, což představuje podstatnou součást obnovení životaschopnosti a snížení rizikového profilu skupiny. Naproti tomu soudí, že pochybnosti Komise ohledně dalších opatření jsou neopodstatněné. |
7.3 PŘIPOMÍNKY ČLENSKÝCH STÁTŮ K PLÁNU RESTRUKTURALIZACE
(118) |
Dotyčné členské státy na doplnění výše uvedených připomínek, vyslovených na základě původního plánu restrukturalizace oznámeného Komisi v únoru 2009, sdělily Komisi své připomínky k dodatečným restrukturalizačním opatřením oznámeným Komisi dne 9. února 2010. |
(119) |
Dotyčné členské státy v tomto ohledu soudí, že plán restrukturalizace umožní upevnit dlouhodobou životaschopnost skupiny, umožní společnosti Dexia upustit rychleji od mechanismu záruky za refinancování a bude reagovat na všechny ostatní obavy, které Komise vyjádřila ve svých rozhodnutích ze dne 13. března 2009 a 30. října 2009. Souhrn restrukturalizačních opatření oznámených v období od února 2009 až do února 2010 tvoří ve svém celku projekt restrukturalizace a kompenzace případných narušení hospodářské soutěže v souladu s požadavky Komise, vyslovenými v jejích rozhodnutích a v průběhu jednání se zástupci dotyčných členských států a společnosti Dexia. |
(120) |
Dotyčné členské státy rovněž zdůrazňují, že Komise při hodnocení plánu restrukturalizace musí přihlédnout k objektivním rozdílům mezi situací společnosti Dexia a situací ostatních bankovních institucí, jejichž plány restrukturalizace Komise schválila v průběhu posledních měsíců. Zejména na rozdíl od těchto ostatních institucí:
|
VIII. POSOUZENÍ PODPORY
8.1 EXISTENCE PODPORY
(121) |
Komise musí posoudit, zda dotyčná opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Uvedený článek totiž stanoví, že „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li smlouvy jinak“. Komise tudíž musí u každého opatření zkoumat, zda byla splněna souhrnná kritéria uvedená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. |
8.1.1 NAVÝŠENÍ KAPITÁLU
(122) |
Pokud se jedná o existenci podpory spojené s navýšením kapitálu, Komise odkazuje na své rozhodnutí ze dne 13. března 2009, v němž rozhodla, že zásahy Belgie a jejích regionů a Francie a Lucemburska zakládají státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Komise kromě toho za specifických okolností v daném případě soudí, že jednání společností CDC a Holding Communal lze rovněž přičítat státu. |
(123) |
V souladu s judikaturou pouhý fakt, že se hospodářský subjekt nachází pod státní kontrolou, nepostačuje k tomu, aby jím přijatá opatření bylo možno přičítat státu (28). Z judikatury Soudního dvora však rovněž vyplývá, že pokud Komise může z důvodu privilegovaných vztahů mezi společnostmi CDC a Holding Communal na jedné straně a jejich příslušným státem na druhé straně velmi těžko dokázat, že rozhodnutí o vložení kapitálu do společnosti Dexia byla skutečně přijata na pokyn orgánů veřejné správy, přičitatelnost těchto opatření státu lze odvodit ze souboru ukazatelů charakteristických pro okolnosti, za nichž byla tato opatření podniknuta (29). |
(124) |
Takové ukazatele, zejména „začlenění společnosti do struktur veřejné správy, druh její činnosti a výkonu této činnosti na trhu za běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými hospodářskými subjekty, právní postavení podniku, tedy zda podléhá veřejnému právu, nebo obecnému právu obchodních společností, intenzita dohledu veřejných orgánů nad vedením podniku nebo jakýkoli další ukazatel, který v konkrétním případě poukazuje na účast veřejných orgánů nebo na nepravděpodobnost jejich chybějící účasti na přijímání opatření, přičemž je nutno zohlednit i jeho rozsah, obsah nebo podmínky“, mohou být průkazné pro to, aby bylo možno učinit závěr, že podpůrné opatření přijaté veřejnou společností lze přičíst státu (30). |
(125) |
V tomto případě je třeba konstatovat, že:
Na druhé straně je nutno konstatovat, že v této věci došlo ke kapitálovému vkladu do společnosti Holding Communal souběžně s dalšími opatřeními, která přijaly státy (kapitálový vklad přímo od států a regionů, státní záruky, opatření FSA, podpůrná činnost v oblasti likvidity se zárukou Belgie). Tyto vklady jsou spolu s dalšími opatřeními součástí sourodého celku opatření, která mají zachránit společnost Dexia koncem měsíce září 2009. Při souběhu těchto zásahů v kombinaci s výše uvedenými součástmi je však nepravděpodobné, že se veřejné orgány nepodílely na rozhodnutích společností CDC a Holding Communal o účasti na navýšení kapitálu společnosti Dexia. Kapitálové vklady, schválené společnostmi CDC a Holding Communal, lze tudíž odůvodněně přičítat jejich příslušným členským státům. |
(126) |
Komise soudí, že rekapitalizace, kterou provedli takzvaní „původní“ akcionáři, nevyhovuje judikatuře soukromých investorů v podmínkách tržního hospodářství. Účast akcionářů, jejichž jednání neprobíhá za účasti státu, na rekapitalizaci společnosti Dexia je omezeno na 12,4 % celkového navýšení kapitálu, a tudíž nepostačuje k tomu, aby bylo možno učinit závěr, že původní akcionáři jednali jako soukromí investoři v podmínkách tržního hospodářství. Princip soukromého investora v podmínkách tržního hospodářství platí pouze za normálních tržních podmínek (33). Původní akcionáři ovšem zasáhli na záchranu společnosti Dexia uprostřed finanční krize za naprosto neobvyklých tržních podmínek. Tento zásah „původních“ akcionářů byl navíc součástí souboru opatření zaměřeného na záchranu společnosti Dexia, podniku ve značných obtížích, systémově významného pro hospodářství všech tří dotyčných členských států. Je však třeba poznamenat, že důvody z oblasti veřejné, hospodářské a sociální politiky je při posuzování principu soukromého investora v podmínkách tržního hospodářství nutno ponechat stranou (34). Aby věrohodnost investice vyhovovala kritériu soukromého investora v podmínkách tržního hospodářství, musí ji ex ante podepřít „business plan“, nejlépe business plan ex ante, schválený nezávislými auditory a ověřený zátěžovými testy („stress test“) (35). |
(127) |
Nakonec, i když veřejný investor je vlastníkem (což je případ „původních“ akcionářů, jejichž jednání probíhalo za účasti státu, to znamená společností CDC a Holding Communal), je třeba při srovnání se soukromým investorem v podmínkách tržního hospodářství ověřit, zda investor jedná jako zkušený investor, který na sebe nebere větší riziko, než by na sebe vzal soukromý investor v podmínkách tržního hospodářství (36). Původnost investora tudíž neodůvodňuje „pružnější“ použití principu soukromého investora v podmínkách tržního hospodářství. |
(128) |
Komise kromě toho soudí, že navýšení kapitálu za účasti dotyčných členských států je selektivní vzhledem k tomu, že se týká pouze jednoho podniku, společnosti Dexia. Komise soudí, že vzhledem k velikosti společnosti Dexia a jejímu významu pro belgický, francouzský a lucemburský trh a ke skutečnosti, že skupina by se bez zásahů mohla ocitnout v platební neschopnosti, což by výrazně změnilo strukturu bankovního trhu ve všech třech státech, dotčená opatření ovlivňují obchod mezi členskými státy. |
(129) |
Komise závěrem soudí, že kapitálový vklad společností CDC a Holding Communal představuje součást podpory poskytnuté společnosti Dexia ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. |
(130) |
Komise naproti tomu soudí, že zdroje poskytnuté společnosti Dexia na základě jednání společností Ethias (která nebyla při navýšení kapitálu zestátněna), Arcofin (v níž drží většinový podíl soukromí akcionáři) a CNP Assurance (v níž drží většinový podíl soukromí akcionáři, to znamená skupina Banque Populaire Caisses d’Épargne a podílníci na „variabilním“ kapitálu) nejsou státními prostředky. |
8.1.2 ZÁRUKA STÁTŮ
(131) |
Komise prokázala charakter záruky jako podpory ve svých rozhodnutích ze dne 19. listopadu 2008 (24. až 27. bod odůvodnění) a ze dne 30. října 2009 (13. bod odůvodnění). Komise v tomto ohledu soudí, že úvaha podle jejích rozhodnutí zůstává v platnosti a že opatření zakládá státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. |
8.1.3 PODPŮRNÁ ČINNOST V OBLASTI LIKVIDITY
(132) |
Pokud se jedná o existenci podpory spojené s podpůrnou činností v oblasti likvidity, Komise zaznamenává připomínky belgických orgánů k podpůrné činnosti v oblasti likvidity, kterou podnikla BNB ve prospěch společnosti Dexia. Komise má nicméně za to, že tyto připomínky nejsou s to změnit její závěry ohledně prvku podpory spojeného s podpůrnou činností v oblasti likvidity, uvedené v jejím rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2008. |
(133) |
Komise totiž v bodě 51 svého sdělení o použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (37) (dále jen „sdělení o bankovnictví“) uvedla, že poskytnutí prostředků centrální banky finanční instituci v takovém případě nemusí zakládat podporu, pokud jsou splněny určité podmínky (38). |
(134) |
Jednou z podmínek neexistence podpory je podle sdělení o bankovnictví, že „opatření […] není zajištěno protizárukou státu“. Komise v tomto případě poznamenala, že podle zákona ze dne 15. října 2008 o opatřeních na podporu finanční stability, ustavujícího zvláště státní záruku za poskytnuté úvěry a jiné činnosti prováděné v rámci finanční stability, na úvěry poskytnuté BNB byla (se zpětným účinkem) poskytnuta záruka belgickým státem. Jelikož na podpůrnou činnost v oblasti likvidity za strany BNB byla poskytnuta záruka belgickým státem, podmínka stanovená ve sdělení nebyla splněna. |
(135) |
Podmínky vyloučení státní podpory, stanovené ve sdělení o bankovnictví, nebyly tudíž ve svém souhrnu splněny. Jedná se tedy o ověření, zda byly fakticky splněny základní podmínky státní podpory. Jelikož společnost BNB je belgickou státní organizací, její zdroje jsou veřejnými zdroji. Platí to tím spíše v tomto případě, neboť účinkem protizáruky je, že jakoukoli ztrátu ponese přímo belgický stát. Podpora v oblasti likvidity je selektivním opatřením ve prospěch společnosti Dexia. Opatření nakonec selektivně zvýhodňuje společnost Dexia tím, že jí poskytuje financování, které banka již nemůže získat na trhu. Jelikož Dexia působí v několika členských státech a při většině svých aktivit se setkává s konkurencí jiných finančních institucí, z nichž většina neobdržela srovnatelnou podporu, toto zvýhodnění narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy. |
(136) |
Komise došla k závěru, že podpůrná činnost v oblasti likvidity, kterou BNB podnikla na vlastní účet, představuje skutečně státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. |
8.1.4 OPATŘENÍ FSA
(137) |
Komise prokázala charakter opatření FSA jako podpory ve svém rozhodnutí ze dne 13. března 2009 (53. až 56. bod odůvodnění) a soudí, že připomínky dotyčných členských států nejsou s to zpochybnit její závěry. |
(138) |
Komise došla k závěru, že opatření FSA zakládá státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. |
8.2 VYČÍSLENÍ PODPORY
(139) |
Komise ve svých rozhodnutích ze dne 19. listopadu 2008 a 13. března 2009 již přistoupila k prvnímu odhadu výše částky podpory spojené s dotčenými opatřeními. Komise na základě tohoto prvního odhadu a doplňujících údajů, sdělovaných dotyčnými členskými státy ode dne 13. března 2009, dospěla k částce podpory, sestavené z následujících prvků: |
8.2.1 NAVÝŠENÍ KAPITÁLU
(140) |
Celková výše kapitálového vkladu oznámeného dne 30. září 2008 činí 6,4 miliardy EUR, od nichž je z předchozích důvodů třeba odečíst kapitálové vklady společností Ethias, Arcofin a CNP Assurance, to je jednotlivě 150 milionů EUR, 350 milionů EUR a 288 milionů EUR. |
(141) |
Komise rovněž poznamenává, že Dexia se v rámci svého plánu restrukturalizace vzdala zisku 376 milionů EUR z převoditelných cenných papírů Dexia BIL, které mělo upsat Lucembursko, a nikdy tak neučinilo. O tuto částku se rovněž sníží částka, kterou je třeba zahrnout mezi součásti podpory spojené s navýšením kapitálu. |
(142) |
V závěru činí celková částka podpory spojené s navýšením kapitálu 5,2 miliardy EUR (39). |
8.2.2 ZÁRUKA STÁTŮ
(143) |
Záruka dotyčných členských států se v souladu s dohodou o záruce mezi společností Dexia a dotyčnými členskými státy, podepsanou dne 9. října 2008, týká maximální výše 150 miliard EUR. Tato částka byla dohodou o záruce, která nabyla účinnosti dne 1. listopadu 2009, snížena na 100 miliard EUR. |
(144) |
Dotyčné členské státy ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení poukazují na to, že výše podpory spojená se zárukou by měla být vypočtena podle sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (dále jen „sdělení k referenčním sazbám“) (40). Prvky podpory spojené se zárukou by se podle ustanovení tohoto sdělení rovnaly rozdílu mezi sazbou odměny za záruku a referenční sazbou stanovenou jako referenční sazba mezibankovního trhu (IBOR) zvýšená o 75 bazických bodů. |
(145) |
Komise v odpověď na tyto připomínky poznamenává, že použití referenční sazby založené na tržních sazbách není v případech společností v obtížích patřičné, neboť bez záruky by Dexia nemohla na trzích získat žádné financování. Komise proto soudí, v souladu s ustálenou praxí v případech restrukturalizace, které jí byly předloženy, že prvek podpory, který je třeba zahrnout do záruky, může dosáhnout až částek fakticky krytých zárukou, to je 100 miliard EUR, odpovídajících maximální výši pasiv společnosti Dexia, která mohou být kryta podle podmínek záruky ode dne 1. listopadu 2009 (41). |
8.2.3 PODPŮRNÁ ČINNOST V OBLASTI LIKVIDITY
(146) |
Komise obdobně jako při předchozí úvaze ohledně záruky soudí, že prvek podpory, obsažený ve státní záruce Belgie za podpůrnou činnost v oblasti likvidity, kterou podnikla BNB, může dosáhnout až částek fakticky krytých zárukou, to je […] miliard EUR, odpovídajících části maximální hodnoty podpory v oblasti likvidity schválené Radou guvernérů ECB, na náklady BNB a se státní zárukou Belgie. |
8.2.4 OPATŘENÍ FSA
(147) |
Komise shodně se sdělením o znehodnocených aktivech (42) soudí, že částka, kterou je třeba zahrnout do ocenění výše podpory spojené s opatřením týkajícím se znehodnocených aktiv je rozdílem mezi cenou převodu a tržní cenou zkoumaného portfolia. Podle praxe Komise (43) je cena převodu stanovena jako zbytková hodnota al pari, snížená o částku první tranše, připsaná plně k tíži banky, jíž bylo opatření určeno. |
(148) |
Opatření FSA vykazuje určité zvláštnosti ve srovnání s jinými opatřeními k nakládání se znehodnocenými aktivy, k nimž se Komise musela vyjádřit:
|
(149) |
Z důvodu těchto specifik je zvažovaným portfoliem, pro něž byla stanovena cena převodu, celkové portfolio FSAM, a nikoli pouze portfolio zahrnutých aktiv. Zbytková hodnota al pari ke dni 31. ledna 2009 činila 16,6 miliardy USD. Cena převodu tudíž činí 12,1 miliardy USD (to znamená rozdíl mezi 16,6 a 4,5 miliardami USD). Tržní cena činila [7–9] miliard USD, takže výše podpory činí [3,1–5,1] miliardy USD, čili [2,4–4,0] miliardy EUR (44). |
8.2.5 CELKOVÁ ČÁSTKA JEDNOTLIVÝCH PODPŮRNÝCH OPATŘENÍ
(150) |
Jak dotyčné členské státy zdůraznily ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení, Komise uznává, že nelze sčítat částky podpory odpovídající rekapitalizacím a záruky za pasiva, neboť účinek narušení hospodářské soutěže u obou druhů opatření není stejný. Komise tudíž bere na vědomí, že podpora poskytnutá společnosti Dexia formou navýšení kapitálu a podpory v nakládání se znehodnocenými aktivy (opatření FSA) dosahuje celkové výše 8,4 miliardy EUR a že podpora ve formě záruky a podpůrné činnosti v oblasti likvidity může dosáhnout částky až [95–135] miliard EUR. |
8.3 SLUČITELNOST PODPORY
8.3.1 PRÁVNÍ ZÁKLAD
(151) |
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU „za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány […] podpory, které mají […] napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Komise vzhledem k situaci na finančních trzích po zavedení dotčených opatření soudí, že dotčená opatření lze posuzovat podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU. Pokud se jedná o belgické, francouzské a lucemburské hospodářství, potvrdila to různá rozhodnutí Komise, která schválila opatření přijatá orgány těchto členských států v boji s finanční krizí (45). Podle rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2008, ze dne 13. března 2009 a ze dne 30. října 2009 o společnosti Dexia zůstává právním základem pro posouzení podpůrných opatření čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU. |
(152) |
Komise v kontextu současné krize upřesnila podmínky, za nichž mají být použity podpory na nakládání se znehodnocenými aktivy a podpory na restrukturalizaci institucí v obtížích. Tyto zásady jsou uvedeny ve sdělení o znehodnocených aktivech a ve sdělení o restrukturalizacích. |
8.3.2 SLUČITELNOST OPATŘENÍ FSA
(153) |
Jak je uvedeno v rozhodnutí ze dne 13. března 2009, opatření FSA spadá do působnosti sdělení o znehodnocených aktivech, i když jeho primárním cílem bylo umožnit realizaci prodeje FSA. Toto opatření je tudíž nutno analyzovat na základě podmínek stanovených sdělením o znehodnocených aktivech. Komise v tomto ohledu ve svém rozhodnutí ze dne 13. března 2009 usoudila, že samotná záruka, jakož i její krytí aktiv a rozdělení nákladů mezi společnost Dexia a Belgii a Francii jsou slučitelné s vnitřním trhem. Bylo však třeba ověřit hodnocení aktiv a odměnu za opatření a odměnu za cenné papíry, které Dexia vydá nad první tranši 4,5 miliardy USD. |
8.3.2.1 Ocenění aktiv
(154) |
Komise analyzovala, zda použitá metoda ocenění VER odpovídá požadavkům stanoveným sdělením o znehodnocených aktivech, a zejména zda i) se zakládá pokud možno na zřejmých údajích, ii) předkládá realistické a rozumné předpoklady ohledně budoucích hotovostních toků, iii) je založena na rozumných zátěžových testech v době, kdy bylo ocenění provedeno. |
(155) |
Tato analýza metod ocenění aktiv byla prováděna s technickou pomocí smluvních odborníků Komise. Byla provedena pro každou z hlavních tříd aktiv zkoumaného portfolia FSAM při základním scénáři a při scénáři pro zátěžové situace. Zkoumáním metodologie a předpokladů zvažovaných při oceňování VER dospěla Komise k jejich kladnému hodnocení. Komise tak podtrhuje, že zvažované předpoklady jsou v celku konzervativní:
|
(156) |
[…] |
(157) |
První tranše 4,5 miliardy USD, kterou musí Dexia splatit v penězích, je vyšší než úroveň očekávaných ztrát odhadovaných rozumně a podle sdělení o znehodnocených aktivech, a to jak při základním scénáři, tak při scénáři pro zátěžové situace, jak u portfolia FSAM v jeho celku, tak u portfolia FSAM po odečtení vyloučených aktiv. Cena převodu, stanovená na 12,1 miliardy USD, je nižší než VER jak při základním scénáři ([13,6–14,6] miliardy USD), tak při scénáři pro zátěžové situace ([12–13] miliard USD). |
8.3.2.2 Odměna za opatření FSA
(158) |
Za opatření FSA bude společnost Dexia ročně platit Belgii a Francii odměnu ve výši 113 bazických bodů z titulu krytí rizika neplnění zajištěného Put, k níž se přičte 32 bazických bodů z titulu krytí rizika, že Dexia nedostojí svým závazkům vůči FSAM v oblasti likvidity. |
(159) |
Komise kladně hodnotí skutečnost, že první tranše 4,5 miliardy USD, kterou musí Dexia splatit v penězích, je vyšší než úroveň ztrát očekávaných ke dni 31. ledna 2009 jak při základním scénáři, tak při scénáři pro zátěžové situace, neboť toto snižuje riziko, které nesou belgický a francouzský stát. Komise zejména kladně hodnotí úroveň odměny poskytnuté belgickým a francouzským státem za opatření FSA ve srovnání s úrovní zbytkového rizika, které nesou belgický a francouzský stát. Kromě toho, podle sdělení o znehodnocených aktivech, je za účelem ocenění odměny za opatření FSA možno odkázat na uvolnění předepsaného kapitálu vytvořeného díky opatření. Vzhledem ke značné výši první tranše a ke skutečnosti, že tato tranše je předmětem vyvážení na 1 250 % s pohledem na výpočet předepsaného kapitálu spojeného s touto první tranší, státy Belgie a Francie dokázaly, že opatření FSA neuvolňuje předepsaný kapitál. Jak bylo uvedeno v bodě 21 (poznámka pod čarou č. 11) sdělení o znehodnocených aktivech, opatření na záchranu aktiv je nutno odměňovat způsobem srovnatelným s kapitálovým vkladem. Výše kapitálu srovnatelná s opatřením FSA je zde zanedbatelná z důvodu neexistujícího uvolnění předepsaného kapitálu. Naproti tomu opatření FSA pokrývá širší pole spouštěcích okolností než pouhé ztráty ze zahrnutých aktiv. Komise tudíž soudí, že roční odměna za opatření FSA je přiměřená. |
8.3.2.3 Odměna za cenné papíry vydané v budoucnu
(160) |
Komise bere na vědomí, že náhrada státům Belgie a Francie v případě nároku z titulu záruky přesahující první tranši 4,5 miliardy USD je vyšší, než požaduje sdělení o znehodnocených aktivech. |
8.3.2.4 Závěr ohledně slučitelnosti opatření FSA se sdělením o znehodnocených aktivech
(161) |
Komise tudíž došla k závěru, že opatření FSA je slučitelné se zásadami sdělení o znehodnocených aktivech. |
8.3.3 SLUČITELNOST PLÁNU RESTRUKTURALIZACE
8.3.3.1 Požadovaný stupeň restrukturalizace
(162) |
Jak bylo uvedeno výše, částka podpory spojená s navýšením kapitálu a s opatřením FSA činí celkem 8,4 miliardy EUR. Podle bodu 4 sdělení o restrukturalizacích musí být k této částce přihlédnuto při posuzování povinnosti předložit plán restrukturalizace. K prvkům podpory, spojeným se zárukou a s podpůrnou činností v oblasti likvidity podniknutou BNB, musí být přihlédnuto při posuzování slučitelnosti plánu restrukturalizace s vnitřním trhem (46). |
(163) |
Jak bylo uvedeno v bodě 4 (poznámka pod čarou č. 4) sdělení o restrukturalizacích, kritéria a zvláštní okolnosti, jejichž důsledkem je povinnost předložit plán restrukturalizace, odkazují zejména, nikoliv však výlučně, na situace, kdy stát poskytl bance v obtížích prostředky na rekapitalizaci nebo kdy banka, které byla umožněna záchrana aktiv, již obdržela nějakou formu státní podpory, jež přispívá k pokrytí ztrát nebo zabránění jejich vzniku a jež celkově překračuje 2 % všech rizikově vážených aktiv banky. Stupeň restrukturalizace bude záviset na závažnosti problémů každé banky. Komise ovšem již ve svých rozhodnutích ze dne 19. listopadu 2008, 13. března 2009 a 30. října 2009 dokázala, že společnost Dexia již byla v obtížích v době přijetí podpůrných opatření. |
(164) |
Prvky podpory spojené s navýšením kapitálu a s opatřením FSA představují 5,5 % rizikově vážených aktiv skupiny, vypočtených ke dni 31. prosince 2008, čili částku značně převyšující 2 % rizikově vážených aktiv a určenou na pokrytí ztrát společnosti Dexia. Dexia tudíž v souladu s těmito zásadami musí předložit plán restrukturalizace. |
(165) |
Požadovaný stupeň restrukturalizace závisí na závažnosti problémů, s nimiž se střetává každá banka, a na výši poskytnuté podpory. V tomto ohledu je zvažovanou podporou celková podpora vyplývající z opatření rekapitalizace a nakládání se znehodnocenými aktivy, jakož i ze získaných záruk. Slučitelnost plánu restrukturalizace je nutno posuzovat vzhledem k podmínkám obsaženým ve sdělení o restrukturalizacích. Tyto podmínky jsou následující:
|
8.3.3.2 Obnovení dlouhodobé životaschopnosti instituce
(166) |
V souladu s kapitolou 2 sdělení o restrukturalizacích musí plán restrukturalizace umožnit obnovení dlouhodobé životaschopnosti instituce, to znamená, že by tento plán měl být komplexní, podrobný a založený na ucelené koncepci, mělo by z něj být patrné, jak banka co nejdříve obnoví dlouhodobou životaschopnost bez státní podpory a v co nejkratší době (maximálně pět let). Plán restrukturalizace by měl zejména obsahovat srovnání s jinými možnostmi, mezi nimi rozdělení nebo převzetí jinou bankou, měl by uvádět příčiny obtíží banky, poskytnout informace o obchodním vzoru, obsahovat ukončení činností, jež by byly ze strukturálního hlediska nadále ztrátové, obsahovat náležitou návratnost vlastních zdrojů (při základním scénáři a při scénáři pro zátěžové situace), zvážit podmínky splacení státních podpor. |
a) Posouzení obchodního modelu společnosti Dexia
(167) |
Komise především kladně hodnotí skutečnost, že Dexia vykázala za první tři čtvrtletí roku 2009 kladné výsledky. Komise nicméně při těchto výsledcích zaznamenává rovněž následující body:
|
(168) |
Komise na základě podrobných informací, které jí sdělily Dexia a dotyčné členské státy, vyčlenila u společnosti Dexia dva hlavní zdroje zisku: jednak opakované zisky spojené s tradičními bankovními činnostmi společnosti Dexia, jednak zisky méně stálé. Zisky prvního druhu zahrnují hlavně příjmy z půjček a dluhopisového portfolia, příjmy z provizí, náklady na refinancování, náklady na rizika a provozní náklady. Zisky druhého druhu pocházejí z činností krátkodobé transformace, z obchodování na vlastní účet a mimořádných příjmů, například z prodeje aktiv, odkupu zásob nebo probíhajících činností s deriváty. |
(169) |
Podle informací, které Komisi sdělily dotyčné členské státy, […], tak aby analýzu hlavních zdrojů zisku skupiny bylo možno provést z hlediska marží ve srovnání s mezibankovními referenčními sazbami. Tato analýza provedená za rok 2009 vedla Komisi k úvaze, že tradiční bankovní aktivity společnosti Dexia vykazují velmi nízkou, ba dokonce zápornou rentabilitu. Taková analýza není v rozporu s rozborem kladných výsledků za první tři čtvrtletí roku 2009, které jsou důsledkem zvláštních okolností, jak bylo uvedeno výše. |
(170) |
Kromě toho předpoklady, které lze přiměřeně odvodit ohledně budoucího vývoje hlavních zdrojů zisku skupiny, neumožňují za daného stavu usoudit na možné zlepšení výsledků z tradičních bankovních činností společnosti Dexia. Ve skutečnosti:
|
(171) |
Komise v důsledku této analýzy tudíž soudí, že plán restrukturalizace musí i) snížit stupeň pákového efektu společnosti Dexia, aby jí umožnil zejména nést zvýšené náklady na financování a marže ze slabých aktiv, ii) zlepšit kvalitu a skladbu jejích zdrojů financování a iii) snížit základ jejích fixních nákladů. |
(172) |
Komise v tomto ohledu soudí, že bude-li plán restrukturalizace oznámený dne 9. února 2010 plněn v souladu se závazky dotyčných členských států, zodpoví uspokojivě otázku dlouhodobé životaschopnosti skupiny. |
(173) |
Plán restrukturalizace umožní především snížení bilanční sumy společnosti Dexia o 35 % v horizontu roku 2014 ve srovnání s částkou ze dne 31. prosince 2008, jakož i opětovné soustředění činností skupiny na její tradiční bankovní činnosti:
|
(174) |
Omezení pákového efektu společnosti Dexia a opětovné soustředění jejích činností na tradiční bankovní činnosti umožní skupině, aby postupně opět vyrovnala svoji bilanci snížením podílu činností, u nichž se dosahuje nízkých marží (zejména zbývající PWB a dluhopisové portfolio), a zvýšením podílu ziskovějších činností (zejména nová produkce PWB a RCB a projektové financování). Komise v tomto ohledu kladně hodnotí skutečnost, že opětovné soustředění činností společnosti Dexia je provázeno přísnou kontrolou ziskovosti těchto aktivit, zejména PWB. Pokud totiž Dexia počínaje tímto rozhodnutím přestane půjčovat svým klientům PWB na úrovni RAROC nižší než 10 %, může být zajištěna minimální úroveň ziskovosti hospodářského kapitálu u činnosti PWB až do dne 31. prosince 2014. Předpoklady výsledků společnosti Dexia za období 2009–2014, které dotyčné členské státy sdělily Komisi (47), potvrzují, že celková ziskovost činnost skupiny za dané období může být zajištěna a že očekávané ztráty z činností pod ukončovacím řízením (LPMD) mohou být kompenzovány zisky Core division. |
(175) |
Konečně, opětovné soustředění činností společnosti Dexia na její tradiční činnosti a trhy je provázeno postupným zlepšením profilu likvidity skupiny tím, že splatnost jejího financování se více přizpůsobí splatnosti jejích aktiv. Toto zlepšení profilu likvidity je důsledkem tří hlavních opatření:
|
b) Scénáře pro zátěžové situace sdělené v rámci plánu restrukturalizace
(176) |
Komise v souladu s bodem 13 sdělení o restrukturalizacích požádala dotyčné členské státy, aby provedly několik zátěžových testů pro testování odolnosti společnosti Dexia vůči řadě otřesů, k nimž by mohlo dojít v příštích letech, a aby dovodily dlouhodobou životaschopnost skupiny. |
(177) |
Je důležité upřesnit, že Komise vycházela při své analýze z výsledků testů, tak jak je předložily dotyčné členské státy. […]. |
i) První zátěžový test
(178) |
Pokud se jedná o první zátěžový test určený k testování odolnosti společnosti Dexia vůči změně hlavních makroekonomických proměnných (HDP, úrokové sazby a směnné kurzy), Komise vyslovila následující připomínky:
|
(179) |
Pokud jde o tento první zátěžový test, Komise tudíž usoudila, že z důvodu relativně velkého rozsahu a dobré kvality portfolia „Public Finance“ a dluhopisového portfolia v postupné likvidaci je Dexia schopna čelit výraznému zvýšení nákladů na riziko v případě silně znehodnoceného makroekonomického prostředí, a tudíž v zátěžovém testu obstála. |
ii) Druhý zátěžový test
(180) |
Pokud jde o druhý zátěžový test zaměřený na testování odolnosti společnosti Dexia vůči zvýšení jejích nákladů na tržní financování, ukazuje se, že dodatečné zvýšení nákladů na financování o 100 bazických bodů a o 200 bazických bodů za období tří měsíců by znamenalo snížení zisku před zdaněním o […], respektive […] milionů EUR. Dopad by pravděpodobně byl fakticky závažnější, pokud by Dexia použila při svém zátěžovém testu předpoklady stanovené Komisí, […]. Předpoklady, které Dexia pozměnila, jsou následující:
|
(181) |
Komise díky tomu tudíž došla k závěru, že […]. Komise rovněž poznamenává, že tento parametr nebyl ve skutečnosti vzat v úvahu při dalších zátěžových testech, které Dexia provedla, to znamená při testu prováděném v rámci jiných obdobných zkoušek, které proběhly nedávno v Evropě, a při zátěžovém testu likvidity. |
(182) |
Dexia tvrdí, že i) předpoklady v jejím business plánu před modelováním zvýšení o […] nebo […] bazických bodů jsou již samy o sobě vystaveny zátěži, neboť odrážejí podmínky financování z června 2009, které byly dojista lepší než podmínky koncem roku 2008 nebo začátkem roku 2009, avšak neodrážejí příznivý vývoj za druhé pololetí roku 2009; ii) předpoklad, že nedojde ke změně ve smíšeném financování, neodráží chování účastníka trhu za takových okolností. Komise potvrzuje, že plánované předpoklady nákladů na financování před modelováním zátěžové situace jsou vzhledem ke zkušenosti společnosti Dexia v roce 2009 konzervativní. Vzhledem k mimořádným opatřením ve prospěch bankovního sektoru v roce 2009 a nejistému budoucímu kontextu není Komise schopna vyjádřit se k budoucímu vývoji nákladů společnosti Dexia na financování. Zátěžový test tohoto posledního prvku je prospěšný, neboť umožňuje dospět k závěru, že je důležité, aby plán restrukturalizace i) zmenšil závislost financování společnosti Dexia na tržních financováních a ii) prodloužil průměrnou splatnost jejích financování, a to za účelem zmenšení citlivosti společnosti Dexia vůči zvýšení nákladů na financování. Toto je právě jeden z prvků, které vedení společnosti Dexia vzalo v úvahu v období ode dne 30. září 2008 do dne 30. září 2009 a které mají být zahrnuty do plánu restrukturalizace. Při potřebě krátkodobého dynamického financování ve výši [200–300] miliard EUR ke konci roku 2008 byla tato potřeba snížena na [150–200] miliard EUR ke dni 30. září 2009 a plán restrukturalizace stanoví, že poměr „krátkodobá financování / celková bilanční suma“ se sníží ze 30 % ke dni 31. prosince 2009 na 11 % ke dni 31. prosince 2014. Komise pokládá takovou úroveň krátkodobého financování za plně uspokojivou, neboť značně snižuje citlivost společnosti Dexia vůči nárazům trvalého zvyšování nákladů na financování. |
(183) |
Pokud se týká druhého zátěžového testu, Komise tudíž usoudila, že ačkoli současná struktura financování společnosti Dexia ji činí zranitelnou vůči krajním náporům na její náklady na financování, plán restrukturalizace reaguje postupně a uspokojivě na citlivost společnosti Dexia vůči zvýšení nákladů na financování. Komise kromě toho kladně hodnotí skutečnost, že Dexia má značné zásoby kvalitních aktiv (a to včetně aktiv divize LPMD), způsobilých mimo jiné k získání levnějšího financování na mezibankovním trhu repo operací a v případě potřeby u centrálních bank. |
iii) Třetí zátěžový test
(184) |
Pokud se jedná o třetí zátěžový test zaměřený na testování profilu likvidity skupiny, Komise poznamenává, že jak zátěžový test provedený společností Dexia, tak zátěžový test provedený CBFA napovídají, že skupina vyhovuje požadavkům testu v horizontu jednoho měsíce. Komise zaznamenává následující činitele:
|
(185) |
Komise tudíž soudí, že Dexia v tomto třetím zátěžovém testu obstála. |
iv) Další úvahy týkající se zátěžových testů
(186) |
Za prvé, na základě zkoumání určitých předpokladů použitých v modelech společnosti Dexia se ukazuje, že:
|
(187) |
Je však důležité zdůraznit, že srovnání s veřejně dostupnými údaji je obtížné, neboť rozsah vystavení společnosti Dexia rizikům není obdobný jako rozsah veřejně dostupných informací. Metoda, kterou použila společnost Dexia pro výpočet očekávaných ztrát, je založena na interním ratingu a zahrnuje dlouhodobě parametry pravděpodobnosti průměrného neplnění a průměrné LGD, konzervativní a „through-the-cycle“, upravené tak, aby odrážely nespolehlivost a proměnlivost určitých údajů. Takové parametry budou zkoumat CBFA, Francouzská bankovní komise a CSSF. Rizikové parametry použité společností Dexia vykazují podle dotyčných členských států stupeň konzervatismu vyšší o 10 % až 30 % ve srovnání s minimálními kapitálovými požadavky úmluvy Basilej II. |
(188) |
Za druhé, Komise zaznamenává velmi značné ohrožení ze strany dluhů určitých zemí a určitých finančních institucí jak v absolutních, tak v relativních částkách. Zejména pokud jde o vystavení svrchovaným rizikům, zaznamenává Komise vystavení […] koncem roku 2008. […]. |
(189) |
Je však důležité zdůraznit, že:
|
(190) |
Za třetí, Komise kladně hodnotí vývoj potřeby krátkodobého financování skupiny. Komise ovšem zdůrazňuje, že skupina podstatně snížila svoji potřebu financování v období 0 až 1 měsíc. Jak je uvedeno níže v tabulce 7 v procentech celkového financování, ukazuje se, že financování v období 0 až 1 měsíc bylo sníženo z […] % na […] % mezi dnem 31. prosince 2008 a dnem 30. září 2009. Podíl financování za období 1 a 3 měsíců, respektive 6 a 12 měsíců, se však zvýšil z […] % na […] %, respektive z […] % na […] %. Financování za období 1 až 5 let se zvýšilo z […] % na […] %. Podstatná část financování za toto období je však rozložena na 1 až 2 roky. […]. Tabulka 7 Podíl jednotlivých zdrojů financování na celkovém financování společnosti Dexia […] |
(191) |
Plán restrukturalizace oznámený Komisi v tomto ohledu počítá se i) zmenšením dluhopisového portfolia divize LPMD o 83 miliard EUR; ii) zvýšením podílu stálejších zdrojů financování (například obchodních vkladů a dluhopisů zajištěných vlastnickými právy k pozemkům) z 36 % na 58 %; iii) postupným prodlužováním průměrné doby životnosti pasiv. Tyto činitele jsou s to snížit riziko problémů s refinancováním společnosti Dexia. Kromě toho je důležité zdůraznit, že toto přírůstkové zvýšení nákladů na financování, spojené s touto změnou politiky financování, je zahrnuto do předpokladů účtu zisků a ztrát skupiny a potvrzuje, že Dexia zůstane po dobu restrukturalizace zisková. |
(192) |
Za čtvrté, navzdory zlepšení tržních podmínek zůstávají náklady společnosti Dexia na financování ve srovnání s jinými bankami relativně vysoké. Úroveň CDS na 5 let patří mezi nejvyšší v Evropě a osciluje kolem 180 bazických bodů, sekundární úrovně úvěrových spreadů nezajištěných „benchmark“ emisí společnosti Dexia zůstávají vysoké a oscilují kolem 140 až 150 bazických bodů u splatností 4 až 5 let; náklady na financování prostřednictvím „covered bonds“ také zůstávají vysoké a pohybují se kolem 50 až 60 bazických bodů při relativně obdobných časových rozpětích jako u financovaných aktiv. |
(193) |
Za páté, za účelem zjištění citlivosti společnosti Dexia vůči kolísání úrokových sazeb sdělila Dexia přehled zobrazující citlivost vůči skoku sazeb o 1 % u každé splatnosti. Ukazuje se tak, že Dexia v případě rovnoměrného vzestupu křivky sazeb soudí, že neztratí více než […] milionů EUR (49). Tento stupeň citlivosti se jeví jako zcela přiměřený a vysvětluje se částečně politikou společnosti Dexia […], čímž se snižuje citlivost vůči kolísání sazeb. Komise však poznamenává, že do tohoto zkušebního výpočtu citlivosti nebylo zahrnuto […] miliard EUR krátkodobého financování skupiny, což napovídá, že Dexia zůstává nadále citlivá vůči pohybům křivky sazeb u splatností kratších než jeden rok. Dexia toto potvrdila, neboť skupina odhaduje, že dosáhla zisku […] milionů EUR v roce 2009 jen v důsledku strmosti křivky mezibankovních sazeb za dobu kratší než jeden rok. Účinek značného snížení zisků z transformace byl však vzat v úvahu při předpokladech společnosti Dexia a naznačuje, že skupina zůstane v průběhu příštích let zisková. |
(194) |
Za šesté, jak absolutní, tak relativní úroveň záporné rezervy AFS společnosti Dexia zůstávají vysoké navzdory zlepšení zjištěnému v průběhu roku 2009. Záporná rezerva AFS klesla z 12,7 miliardy EUR ke dni 31. března 2009 na 7,2 miliardy EUR ke dni 30. září 2009. Komise se obává, že vzhledem k i) úrovni kapitálu společnosti Dexia (17,1 miliardy EUR kapitálu Tier 1 a 19,6 miliardy EUR celkového předepsaného kapitálu ke dni 30. září 2009), ii) současnému nezahrnutí rezervy AFS do výpočtu předepsaného kapitálu bude mít zahrnutí této rezervy AFS do poměrů předepsaného kapitálu v rámci současných jednání Basilejského výboru nepříznivý dopad na společnost Dexia. Komise v tomto ohledu zaznamenává následující činitele:
|
(195) |
Za sedmé, Dexia má nadále určité relativně značné mimobilanční závazky, přestože v průběhu roku 2009 došlo k jejich omezení. Podle společnosti Dexia ovšem tyto závazky byly vzaty v úvahu při zátěžovém testu. |
c) Činnosti zahrnující deriváty
(196) |
Z analýzy rozvahy společnosti Dexia na konci roku 2008 vyplývá, že tržní hodnota aktiv derivátů činí 55 miliard EUR a hodnota pasiv rozvahy činí 75 miliard EUR, což vytváří značný záporný rozdíl 20 miliard EUR, plynoucí hlavně z derivátů úrokových sazeb. Komise porovnala tento rozdíl s rozdílem oznámeným jinými finančními institucemi. Tento rozdíl, vyjádřený v procentech celkové bilanční sumy a v procentech vlastních zdrojů, je nejen záporný, ale u společnosti Dexia rovněž obzvláště vysoký ve srovnání s těmito jinými institucemi. |
(197) |
Dexia to zdůvodňuje i) téměř systematickou politikou […], ii) poklesem úrokových sazeb, iii) vysokým rozdílem mezi průměrnou životností aktiv a pasiv, iv) […]. Komise souhlasí s těmito vysvětleními, nicméně poznamenává, že i) velikost tohoto rozdílu je skutečně velmi značná a ii) tento rozdíl pravděpodobně vyžaduje značnou potřebu „kolaterálu“ společnosti Dexia, která může snížit příslušný základ „kolaterálu“ pro financování centrálními bankami nebo na mezibankovním trhu repo operací. Nicméně, pokud jde o tento poslední bod, taková potřeba byla vzata v úvahu při zátěžových testech. |
d) Závěr ohledně životaschopnosti
(198) |
Komise vyvozuje z předchozí analýzy, že plán restrukturalizace umožní obnovit dlouhodobou životaschopnost společnosti Dexia. Komise v tomto ohledu rovněž poznamenává, že plán restrukturalizace umožní společnosti Dexia, aby čelila očekávanému zpřísnění finančních předpisů. Na jedné straně omezení pákového efektu, které vyplývá z restrukturalizace, odpovídá případnému maximálnímu pákovému poměru („leverage ratio“). Na druhé straně zlepšení a diversifikace zdrojů financování společnosti Dexia je v souladu se zavedením nových norem měření a kontroly rizika likvidity úvěrových institucí (50). |
8.3.3.3 Vlastní příspěvek instituce
(199) |
Plán restrukturalizace má podle oddílu 3 sdělení o restrukturalizacích zajistit spravedlivé rozdělení nákladů na restrukturalizaci mezi dotyčné členské státy a banku, to znamená, že plán restrukturalizace musí stanovit co nejvyšší příspěvek banky a jejích akcionářů z jejich vlastních zdrojů. Takový příspěvek je totiž nezbytný z toho důvodu, aby zachráněné banky nesly přiměřenou odpovědnost za důsledky svého jednání v minulosti a aby se vytvořily odpovídající podněty pro jejich jednání v budoucnu. |
(200) |
Dexia, její akcionáři a dotyčné členské státy již přispěli vlastními silami k restrukturalizaci zejména rozředěním podílu akciového kapitálu v držení akcionářů před navýšením kapitálu banky (francouzské a belgické orgány upsaly přímo 3 miliardy EUR z navýšení kapitálu o 6,4 miliardy EUR oznámeného v září 2008). |
(201) |
Komise ostatně poznamenává, že určitý počet nepříznivých činitelů provází výplatu dividend stanovenou plánem restrukturalizace:
|
(202) |
Komise rovněž poznamenává, že pozastavení výplat dividend nebo kuponů z hybridních nástrojů Tier 1 nebo Tier 2 se týká smluv uzavřených před dnem 1. února 2010, pokud Dexia podle rozhodnutí ze dne 30. října 2009 (52) byla povinna po dobu čtyř měsíců neplatit kupony a nerozhodovat o proplácení předem z hybridních nástrojů vlastních zdrojů (Tier 1 a „Upper Tier 2“). Komise v tomto ohledu poznamenává, že objem hybridních nástrojů společnosti Dexia činil 1,4 miliardy EUR dne 31. prosince 2008. |
(203) |
Aby se Komise ujistila, že neproběhne žádné placení kuponů z hybridních cenných papírů (Tier 1 a Upper Tier 2) společnosti Dexia v rozporu se zásadami sdělení o restrukturalizacích, podmínila toto své rozhodnutí tím, že před jakýmkoli placením kuponů z hybridních nástrojů Tier 1 nebo Upper Tier 2, vydaných před dnem 1. února 2010, bude Dexia do dne 31. prosince 2011, a to nejpozději dva týdny před začátkem lhůty pro oznámení placení kuponů investorům, informovat Komisi o svém záměru platit takové kupony a dokáže, že toto placení i) je povinné, ii) je neodkladné, iii) není svévolné a iv) není automaticky důsledkem placení dividend v jakékoli formě společností Dexia nebo některou z jejích dceřiných společností, s výjimkou emise Tier 1 vydané DFL. Komise si vyhrazuje právo nepovolit takové placení, pokud nebude splněna jedna z předchozích souhrnných podmínek. |
(204) |
Komise kromě toho rovněž poznamenává, že pozastavení placení dividendy se netýká výplat dividend provedených zcela ve formě přidělení nových akcií. Je ovšem třeba poznamenat, že placení dividend ve formě přidělení nových akcií, které umožnilo dosažení rozdělitelného zisku, není v rozporu se sdělením o restrukturalizacích, pokud se takové placení promítne do účtů společnosti Dexia jako začlenění do kapitálových rezerv a výplata dividend ze zisku posledního uzavřeného finančního období, vložených akcionáři do kapitálu společnosti Dexia. Přidělení akcií tudíž nebude mít dopad na vlastní zdroje společnosti Dexia. |
(205) |
Komise rovněž poznamenává, že placení dividend akciemi společnosti Dexia s sebou nenese placení kuponů z žádných hybridních cenných papírů (Tier 1 nebo Tier 2) společnosti Dexia, s jedinou výjimkou emise společnosti Dexia Funding Luxembourg SA (dále jen „DFL“) vydané v roce 2006. Je ovšem třeba upřesnit, že tato výjimka byla schválena v celkovém rámci plánu restrukturalizace. Jak bylo uvedeno v 204. bodě odůvodnění, Komise se všeobecně nestaví proti vyplácení dividendy výhradně formou akcií, pokud s sebou nenese povinnost vyplatit dividendu nebo kupon z jiných kategorií cenných papírů tvořících vlastní zdroje. Povinnost společnosti Dexia platit kupony z emise DFL není v tomto případě s to změnit přístup Komise s ohledem na skutečnost, že výjimka spadá do rámce plánu restrukturalizace, týká se pouze emise, která s sebou nese omezené placení kuponů, a že Dexia počítá s uvolněním zisku v průběhu restrukturalizace. |
(206) |
Komise nakonec poznamenává, že podpora je omezena na nezbytné minimum prostřednictvím:
|
(207) |
Předchozí činitele kompenzují více než dostatečně četné podmínky a výhrady, nepříznivě hodnocené Komisí, které provázejí pozastavení výplaty dividend stanovené v plánu restrukturalizace. Komise tudíž soudí, že Dexia a její akcionáři přispívají dostatečně k restrukturalizaci ze svých vlastních zdrojů. |
8.3.3.4 Opatření určená k nápravě narušení hospodářské soutěže
(208) |
Plán restrukturalizace musí podle oddílu 4 sdělení o restrukturalizacích umožnit omezení nadměrných narušení hospodářské soutěže vlivem podpor, to znamená, že plán restrukturalizace musí stanovit strukturální opatření (odprodej a/nebo omezení aktivit) a etické záruky. Musí být zavedena přiměřená opatření, která omezí narušení hospodářské soutěže na minimum a zabrání tomu, aby státní podpory ve prospěch společnosti Dexia prodlužovaly existenci narušení způsobených v minulosti nepřiměřeným riskováním a neživotaschopným obchodním modelem. |
(209) |
Podle bodu 30 sdělení o restrukturalizacích bude povaha a forma takových opatření záležet na dvou kritériích: za prvé na výši podpory a podmínkách a okolnostech, za kterých byla podpora udělena, a za druhé na vlastnostech trhu či trhů, na kterých bude banka, která je příjemcem podpory, působit. |
(210) |
Ohledně tohoto posledního kritéria Komise poznamenává, že Dexia je hlavním účastníkem na trhu financování místních orgánů („PWB“) zejména ve Francii, v Belgii a v Itálii a poměrně významným i ve Španělsku. Trh PWB je silně koncentrován v Belgii (53), ve Francii (54) a v Itálii (55) a překážky vstupu na něj jsou značné (56). |
(211) |
Komise kromě toho poznamenává, že plán restrukturalizace zaručuje, že Dexia přijme nezbytná opatření k otevření trhu financování místních orgánů a omezení na něm narušování hospodářské soutěže způsobená obdrženou podporou:
|
(212) |
Dexia se kromě toho zavázala k tomu, že RAROC každé půjčky poskytnuté klientům PWB zůstane vyšší než 10 %, což umožní zajistit, aby sazby společnosti Dexia pro tuto klientelu odpovídaly trhu, a zamezit tomu, aby se Dexia v budoucnu prosadila jako převládající účastník na tomto trhu tím, že bude uplatňovat sazby nižší než obvyklé tržní. |
(213) |
Na trhu drobného bankovnictví není Dexia tak aktivní jako při financování místních orgánů. Skupina provozuje činnost v oboru drobného bankovnictví prostřednictvím svých dceřiných společností ve čtyřech hlavních zemích, v Belgii prostřednictvím DBB, v Lucembursku prostřednictvím Dexia BIL, na Slovensku prostřednictvím Dexia Banka Slovensko (DBS) a v Turecku prostřednictvím DenizBank. Při porovnání z hlediska vkladů zaujímá Dexia podíl na trhu přibližně [10–15] % v Belgii, [10–15] % v Lucembursku, [0–5] % na Slovensku a [0–5] % v Turecku. |
(214) |
Jelikož trh drobného bankovnictví není tak koncentrovaný jako trh financování místních orgánů ve Francii, v Belgii, v Itálii a ve Španělsku, nezbytnost opatření, která mají omezit narušení hospodářské soutěže, není tak naléhavá. Zejména v Belgii, kde má Dexia svůj největší podíl na trhu, přičemž zaujímá pouze třetí místo. |
(215) |
Komise v každém případě kladně hodnotí následující opatření v oblasti drobného bankovnictví, k nimž se společnost Dexia zavázala:
|
(216) |
Plán restrukturalizace vede ke snížení celkové bilanční sumy společnosti Dexia v roce 2014 o 35 % oproti roku 2008. Toto snížení vyplývá také z postupné lividace činností převedených do LMPD, z opětovného soustředění činností společnosti Dexia na jejích původních trzích, z odprodeje činností a omezení její nové produkce PWB. |
(217) |
Dexia se řídí určitými etickými zárukami, například skutečností, že nebude nabývat (až do dne 30. prosince 2011) více než 5 % kapitálu jiných úvěrových institucí nebo investičních společností (57). Taková záruka umožňuje nabýt jistoty, že Dexia v zásadě nezíská do vlastnictví jinou úvěrovou instituci nebo investiční společnost, aby je kontrolovala ve smyslu předpisů o spojování podniků. Taková zásada je v souladu zejména s bodem 40 sdělení o restrukturalizacích. |
(218) |
Komise s ohledem na vlastní příspěvek společnosti Dexia a na její opatření na jejích ústředních trzích soudí, že souhrn strukturálních opatření plánu restrukturalizace postačuje k omezení nadměrných narušení hospodářské soutěže způsobených dotčenými podporami. |
(219) |
Nakonec, společnost Dexia bude dodržovat zásady odměňování, vyvozené v rámci G-20 a dotyčných státních institucí, pokud jde o odměňování členů řídících a výkonných výborů společnosti Dexia a jejích hlavních provozních jednotek. |
8.3.4 SLEDOVÁNÍ OPATŘENÍ
(220) |
Komise poznamenává, že sdělení o restrukturalizacích v bodě 46 doporučuje, aby dotyčné členské státy pravidelně předávaly Komisi podrobné zprávy, aby Komise mohla kontrolovat, zda je plán restrukturalizace aplikován v souladu s oznámenými závazky. V tomto ohledu bude nezávislý odborník pověřený kontrolou plánu restrukturalizace zasílat Komisi pololetní zprávy vždy přede dnem 1. října a 30. dubna každého roku. |
IX. ZÁVĚRY
(221) |
Komise konstatuje, že Belgie, Francie a Lucembursko protiprávně poskytly podpory formou navýšení kapitálu, záruky a zajištěných podpůrných činností v oblasti likvidity, čímž porušily ustanovení čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU. |
(222) |
Komise na základě informací a závazků, které dotyčné členské státy Komisi sdělily, schvaluje plán restrukturalizace společnosti Dexia a přeměnu mimořádných podpor na podpory restrukturalizace za podmínek uvedených v článku 2. Komise rovněž soudí, že plán restrukturalizace odpovídá tvrzením obsaženým ve stížnosti, kterou obdržela, aniž by tím byl stěžovatel dotčen v uplatňování svých práv za období, v jehož průběhu nebyly dotyčné podpory povoleny, |
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Opatření uplatňovaná Belgií, Francií a Lucemburskem na podporu společnosti Dexia ve výši 8,4 miliardy EUR formou navýšení kapitálu a podpory v nakládání se znehodnocenými aktivy a ve výši [95–135] miliard EUR formou záruky a zajištěné podpůrné činnosti v oblasti likvidity („Liquidity Assistance“ nebo LA, představují státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
2. Uvedené podpory jsou slučitelné s vnitřním trhem za podmínek stanovených v článku 2.
Článek 2
1. Belgie, Francie a Lucembursko dodrží ve stanovených lhůtách všechny závazky a podmínky uvedené v příloze I k tomuto rozhodnutí.
2. Dexia před jakýmkoli placením kuponů z hybridních nástrojů Tier 1 nebo upper Tier 2, vydaných před dnem 1. února 2010, bude Komisi až do dne 31. prosince 2011, a to nejpozději dva týdny před započetím lhůty pro oznámení placení kuponů investorům, oznamovat svůj záměr platit takové kupony a dokáže, že uvedené placení:
i) |
je povinné, |
ii) |
je neodkladné, |
iii) |
není svévolné a |
iv) |
není automaticky spuštěna platba v důsledku placení dividend v jakékoli formě společností Dexia S. A. nebo některou z jejích dceřiných společností, s výjimkou emise Tier 1 vydané DFL (kód ISIN XS0273230572). |
Komise si vyhrazuje právo nepovolit takovou platbu, pokud nebude splněna jedna ze čtyř předchozích souhrnných podmínek.
Článek 3
Belgie, Francie a Lucembursko budou informovat Komisi ve lhůtě dvou měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která přijaly k jeho plnění.
Belgie, Francie a Lucembursko budou po celou dobu trvání plánu restrukturalizace předávat Komisi pololetní podrobné zprávy o provádění restrukturalizačních opatření obsažených v jejich závazcích sdělených Komisi dne 9. února 2010 (uvedených v příloze I k tomuto rozhodnutí). První zpráva bude předána do šesti měsíců po datu tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Francouzské republice a Lucemburskému velkovévodství.
V Bruselu dne 26. února 2010.
Za Komisi
Joaquín ALMUNIA
místopředseda
(1) Úř. věst. C 181, 4.8.2009, s. 42.
(2) Viz poznámka pod čarou č. 1.
(3) Úř. věst. C 115, 9.5.2008, s. 91.
(4) Viz poznámka pod čarou č. 1.
(5) Viz poznámka pod čarou č. 1.
(6) Úř. věst. C 305, 16.12.2009, s. 3.
(7) Důvěrná informace […].
(8) Ohledně dalších informací o činnostech a prodeji FSA se Komise odvolává na své rozhodnutí ze dne 13. března 2009.
(9) Toto prodloužení nejdelší splatnosti platí pouze pro dluhopisy vydané po přijetí rozhodnutí Komise ze dne 30. října 2009.
(10) Viz: http://www.nbb.be/DOC/DQ/warandia/index.htm
(11) Moniteur belge, 17. října 2008, 2. vydání, s. 55634 a následující.
(12) CES = Closed-end second mortgages / HELOC = Home equity line of credit.
(13) CES = Closed-end second mortgages / HELOC = Home equity line of credit.
(14) […]
(15) Krátkodobá financování zahrnují repo operace (vyplácené výnosy) všeho druhu (s centrálními bankami, dvojstranné nebo trojstranné), depozitní certifikáty a obchodování s cennými papíry, mezibankovní vklady, svěřenecké vklady, vklady centrálních bank, jakož i jiné vklady ve velkém.
(16) Pasiva skupiny v rámci tohoto poměru zahrnují dlouhodobé zásoby i) všech dluhopisů zajištěných vlastnickými právy k pozemkům vydaných skupinou a emisí ve formátu EMTN (zajištěných, nezajištěných a umístěných na mezibankovním trhu nebo prostřednictvím sítě drobných bank) a ii) krátkodobé zásoby veškerého krátkodobého financování bilance skupiny.
(17) Hospodářský kapitál je vypočten podle metodologie Basilejského výboru pro bankovní dohled (viz Mezinárodní konvergence měření kapitálu a kapitálových standardů: revidovaný rámec (červen 2006).
(18) Dotyčné členské státy předaly Komisi dopis společnosti Dexia ze dne 12. února 2010 potvrzující, že neexistuje žádný hybridní a vedlejší dluhopis vydaný subjekty skupiny, jehož znění a podmínky zakotvují povinnost platit kupony („coupon pusher“) v případě, že by Dexia SA přistoupila k placení dividendy v akciích, s jedinou výjimkou emise 500 milionů EUR vydané společností Dexia Funding Luxemburg SA v roce 2006 (kód ISIN: XS0273230572).
(19) Dexia nebude povinna odprodat svůj podíl ve společnosti Crediop za nepřiměřeně nízkou cenu (méně než […]násobek účetní hodnoty za rok 2010 a 2011 a […]násobek účetní hodnoty za rok 2012).
(20) Dexia nebude povinna odprodat DBS za nepřiměřeně nízkou cenu (méně než […]násobek účetní hodnoty za rok 2010 a […]násobek účetní hodnoty za rok 2011).
(21) RAROC odráží náklady divize PWB a metodologii a výpočet RAROC a složek jsou správné.
(22) Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1.
(23) Úř. věst. C 195, 19.8.2009, s. 9.
(24) Rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2007, Northern Rock, věc NN 70/07 (Úř. věst. C 43, 16.2.2008), a tisková zpráva IP/08/1557 ze dne 16. února 2008.
(25) Sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (Úř. věst. C 14, 19.1.2008, s. 6).
(26) Úř. věst. C 72, 26.3.2009, s. 1.
(27) Úř. věst. C 244, 1.10.2004, s. 2.
(28) V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 16. května 2002, Francie v. Komise (takzvaný rozsudek Stardust), C-482/99, Sb. rozh. 2002, s. I 4397, body 52 a 58.
(29) Francie v. Komise (uvedený výše), body 52, 55 a 56.
(30) Výše uvedený rozsudek Stardust, body 56 a 57:
„(56) |
Pro závěr, že podpůrné opatření přijaté veřejným podnikem lze přičíst státu, by mohly být vhodné i případné další indicie, například integrace podniku do struktur veřejné správy, povaha jeho činnosti a její výkon na trhu za běžných podmínek hospodářské soutěže se soukromými subjekty, právní status podniku, zda je veřejnoprávní, nebo se řídí společným právem upravujícím společnosti, intenzita patronátu, který nad hospodařením podniku vykonávají veřejné orgány nebo jakákoliv další indicie poukazující v konkrétním případě na zapojení veřejných orgánů nebo na nepravděpodobnost nezapojení do schvalování opatření zejména s ohledem na jeho rozsah, na jeho obsah nebo na podmínky, které obsahuje. |
(57) |
Pouhou okolnost, že veřejná společnost byla zřízena ve formě veřejnoprávní kapitálové společnosti s ohledem na samostatnost, kterou jí tato právní forma je schopna udělit, nelze považovat za postačující k tomu, aby bylo možno vyloučit, že podpůrné opatření přijaté takovou společností lze přičítat státu (v tomto smyslu viz výše uvedený rozsudek ze dne 21. března 1991, Itálie v. Komise, C-305/89, bod 13). Situace, kdy existuje kontrola a reálné možnosti zásadního ovlivňování, brání tomu, aby bylo možno předem vyloučit účast státu na přijetí opatření takovou společností, a v důsledku vyloučit riziko obcházení podmínek Smlouvy o státních podporách bez ohledu na průkaznost samotné právní formy veřejné společnosti jako jednoho z ukazatelů umožňujícího určit, zda se v konkrétním případě jedná o účast státu, či nikoli.“ |
(31) V takzvaném rozsudku Air France tyto údaje postačily k odůvodnění, proč byla CDC považována za instituci veřejného sektoru, jejíž jednání lze přičíst státu (viz zejména body 58 až 61 rozsudku ze dne 12. prosince 1996, Air France v. Komise, T-358/94, Sb. rozh. 1996, s. II 2019).
(32) Viz zejména rozsudek Soudního dvora ze dne 2. února 1988, Van der Kooy e.a. v. Komise, spojené případy 67, 68 a 90/85, Sb. rozh. 1988, s. 219, bod 36.
(33) Komise již dopisem členským státům ze dne 17. září 1984 (SG(84) D/11853) o použití článků 92 a 93 Smlouvy o EHS na kapitálové účasti orgánů veřejné moci upřesnila, že princip soukromého investora v podmínkách tržního hospodářství platí pouze za normálních tržních podmínek. Soudní dvůr potvrdil tento bod v rozsudku WestLB ze dne 6. března 2003, spojené případy T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale v. Komise, Sb. rozh. 2003, s. II 435, bod 267.
(34) Viz rozsudek Meura ze dne 10. července 1986, Belgie v. Komise, Sb. rozh. 1986, s. 2263, bod 14.
(35) Viz rozhodnutí Komise z roku 2005 o rekapitalizaci německých „Landesbanken“, například NN 71/05, HSH Nordbank a NN 72/05, Bayern LB, nezveřejněná v Úř. věst. Viz rovněž rozhodnutí ve věci Shetland Shelfish (rozhodnutí 2006/226/ES (Úř. věst. L 81, 18.3.2006, s. 36)), kdy Komise zamítla dvě zprávy veřejných orgánů Shetlandských ostrovů za účelem investování, které obsahovaly předpokládaný účet zisků a ztrát, odhad rozvahy a přehled předpokládaných hotovostních toků za roky 2000, 2001 a 2002. Spojené království poukázalo na povahu ex ante studií a „konzervativnost a rozumnost“ předpokladů, na nichž se zakládají, avšak Komise došla k závěru, že soukromý investor v podmínkách tržního hospodářství je měl považovat za nedostatečné, navzdory dotčeným relativně nízkým částkám.
(36) Výše uvedený rozsudek West LB, bod 255.
(37) Úř. věst. C 270, 25.10.2008, s. 8.
(38) Viz rovněž rozhodnutí Northern Rock a tisková zpráva IP/07/1859.
(39) 6,376 – (0,150 + 0,350 + 0,288 + 0,376) = 5,212 miliardy EUR.
(40) Úř. věst. C 14, 19.1.2008, s. 6.
(41) Maximální výše zárukou krytých pasiv společnosti Dexia nikdy nepřesáhla 100 miliard EUR, a to ani v období mezi dnem 9. října 2008 a dnem 1. listopadu 2009, v němž maximální částka podle podmínek dohody o záruce činila 150 miliard EUR. Maximální výše záruk, které společnost Dexia využila, činí 95,6 miliardy EUR podle záznamu ze dne 27. května 2009.
(42) Viz bod 20.
(43) Viz zejména rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2009, LBBW, věc C 17/09 (dosud nezveřejněné), a tisková zpráva IP/09/1927 ze dne 15. prosince 2009.
(44) Při směnném kurzu 1 EUR za 1,2816 USD platném dne 30. ledna 2009.
(45) Viz zejména rozhodnutí Komise ve věcech státní podpory č. 574/08, Záruka Fortis (Úř. věst. C 38, 17.2.2009, s. 2); NN 42/08, Fortis (Úř. věst. C 80, 3.4.2009, s. 7); NN 57/09, pomoc při mimořádných událostech ve prospěch společnosti Ethias (Úř. věst. C 176, 29.7.2009, s. 1); C 18/09 KBC (Úř. věst. C 216, 10.9.2009, s. 10); rozhodnutí ze dne 18. listopadu 2009 C 18/09 KBC (dosud nezveřejněné); N 548/08, Opatření refinancování ve prospěch finančních institucí – Francie (Úř. věst. C 123, 3.6.2009, s. 1); N 251/09, Prodloužení platnosti mechanismu refinancování ve prospěch finančních institucí – Francie (Úř. věst. C 174, 28.7.2009, s. 2); N 613/08, Mechanismus posílení vlastních zdrojů – Francie (Úř. věst. C 106, 8.5.2009, s. 15); N 29/09, Změna režimu posílení vlastních zdrojů – Francie (Úř. věst. C 116, 21.5.2009, s. 5); C 123/09, Změna mechanismu posílení vlastních zdrojů – Francie (Úř. věst. C 123, 3.6.2009, s. 3); N 23/09, Přechodný režim týkající se podpor formou záruk – Francie (Úř. věst. C 62, 17.3.2009, s. 11); N 128/09, Přechodný režim záruk za účelem zlepšení hospodářské situace – Lucembursko (Úř. věst. C 106, 8.5.2009, s. 9).
(46) Viz zejména bod 31 sdělení o restrukturalizacích.
(47) Viz 64. bod odůvodnění.
(48) Například z aktiv v hodnotě 161,7 miliardy EUR, která tvoří divizi LPMD ke dni 31. prosince 2009, obdrželo 97 % rating „investment grade“ (32 % AAA, 28 % AA, 25 % A, 12 % BBB).
(49) Ke dni 30. září 2009.
(50) Viz zejména: Basilejský výbor pro bankovní dohled, International framework for liquidity risk measurement, standards and monitoring (Consultative Document), prosinec 2009.
(51) Viz bod 9 přílohy I tohoto rozhodnutí.
(52) Viz „State aid: Commission recalls rules concerning Tier 1 and Tier 2 capital transactions for banks subject to a restructuring aid investigation“, MEMO/09/441 ze dne 8. října 2009, lze nalézt na internetových stránkách Komise na následující adrese: http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=MEMO/09/441
(53) Viz zejména rozhodnutí Komise o spojení podniků ve věci M. 2400 (Dexia/Artesia). Komise v tomto rozhodnutí zdůrazňuje, že Dexia je hyperdominantním účastníkem na belgickém trhu s tržním podílem 80 až 85 % na celostátním trhu financování „místních orgánů“ a 65 až 70 %, pokud se započítají rovněž orgány na jiné úrovni, například regionální a spolkové).
(54) Ve Francii podle informací dostupných Komisi drží Dexia Crédit Local největší podíl, to znamená [40–45] %, rezervy dlouhodobých půjček místním orgánům, přičemž jejími hlavními konkurenty jsou Caisses d’épargne (přibližně 20 %), Crédit Agricole (přibližně 15 %), Société Générale a BNP Paribas.
(55) V Itálii se podle informací dostupných Komisi čtyři bankovní skupiny dělí o 80 % trhu, za nimi následují Dexia (přibližně [20–30] %), Cassa Depositi a Prestiti („CDP“). Dalšími dvěma účastníky jsou Intesa SanPaolo (14 %) a BNL (10 %).
(56) Určité množství údajů naznačuje mimo jiné, že výběrová řízení nejsou vždy vypisována transparentně a otevřeně a že náklady místních orgánů na převod jsou dosti vysoké (zejména proto, že původní banky poskytují správním celkům celou škálu služeb, například správu financí, kde financování tvoří pouze jednu z jejích součástí).
(57) Viz bod 2 přílohy I k tomuto rozhodnutí.
PŘÍLOHA I
ZÁVAZKY DOTYČNÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ OZNÁMENÉ KOMISI DNE 9. ÚNORA 2010
Etické závazky
1. |
Není-li stanoveno jinak, níže uvedené závazky platí až do dne 31. prosince 2014, s výjimkou závazku uvedeného níže v bodě 7. |
2. |
Dexia SA a dceřiné společnosti pod její výhradní nebo společnou kontrolou („Dexia“) nebudou bez povolení Komise až do dne 31. prosince 2011 nabývat podílu více než 5 % na kapitálu jiných úvěrových institucí nebo investičních společností (ve smyslu směrnice 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů) nebo pojišťoven. Předchozí závazek nebrání tomu, aby Dexia za podmínky předběžného souhlasu Komise nabývala podílu na odměně za vklad účastí nebo aktivit v rámci odprodeje nebo spojení aktiv nebo aktivit (sloučením nebo vložením), pokud v takovém případě uvedeným podílem nezíská společnost Dexia výhradní nebo společnou kontrolu nad subjektem, do něhož byl podíl vložen nebo který vznikl ze sloučení. Dexia bude předem informovat Komisi o všech záměrech nabytí účasti, včetně všech záměrů společností pod společnou kontrolou společnosti Dexia. |
3. |
|
4. |
Dexia sníží částku financování pro svoji tureckou dceřinou společnost DenizBank na nulu nejpozději dne 30. června 2011 a zavazuje se, že jí neposkytne žádné další vnitroskupinové financování až do dne 31. prosince 2014. |
5. |
Dexia sníží podíl krátkodobých financování ve své bilanci a zvýší průměrnou dobu životnosti svých dlouhodobých financování. Dodržení tohoto závazku bude hodnoceno souhrnně prostřednictvím tří kvantitativních ukazatelů. V tomto rámci:
|
6. |
Dexia až do dne 31. října 2014:
|
7. |
Dexia do dne 30. června 2010 zavede linii výkaznictví nazvanou „Legacy Portfolio Management Division“. Aktiva určená pro tuto linii budou postupně likvidována nebo budou odprodána v rámci závazku uvedeného níže v bodě 13.n. Jde o následující aktiva: i) portfolia CSP/PSP (v odhadované výši přibližně 134 miliard EUR ke dni 31. prosince 2009), ii) portfolio FP (v odhadované výši přibližně 10,7 miliardy EUR ke dni 31. prosince 2009) a iii) portfolio „non-core PWB loans“ (v odhadované výši přibližně 17 miliard EUR ke dni 31. prosince 2009). Veškerá financování shromážděná společností Dexia a využívající finanční záruky jsou určena pro tuto linii. |
8. |
Dexia omezí částky:
|
9. |
Kromě toho, aniž by byly dotčeny činnosti s hybridními nástroji Tier 1 nebo Tier 2, které je Dexia ze zákona povinna provádět, nebo činnosti, které je povinna provádět podle smluv uzavřených před dnem 1. února 2010, Dexia až do dne 31. prosince 2011 nebude:
Dexia SA nebude až do dne 31. prosince 2011 vyplácet dividendy ze svých běžných akcií. Tento zákaz se nevztahuje na vyplácení dividend prováděné výlučně formou přidělení nových akcií, pokud částka těchto výplat bude i) shodná s výše uvedeným bodem 8 a ii) nižší nebo rovna 40 % čistého výsledku dosaženého společností Dexia SA za finanční období 2009, co se týče výplat provedených v roce 2010, a nižší nebo rovna 40 % čistého výsledku dosaženého společností Dexia SA za finanční období 2010, co se týče výplat provedených v roce 2011. |
10. |
Dexia bude nadále uplatňovat zásady odměňování, vyvozené v rámci G-20 a dotyčných státních institucí, pokud jde o odměňování členů řídících a výkonných výborů společnosti Dexia SA a hlavních provozních jednotek skupiny Dexia. |
11. |
Dexia v souladu s plánem restrukturalizace předloženým dne 17. prosince 2009:
|
Záruka za financování
12. |
Použití záruky za financování společností Dexia, prodloužené dodatkem ze dne 14. října 2009 („záruka“), bude omezeno následujícími podmínkami:
|
Odprodeje a postupná likvidace
13. |
Dexia uskuteční odprodeje aktiv, jejichž seznam a časový harmonogram jsou uvedeny níže:
Závazky odprodeje uvedené výše v písmenech a) až n) budou pokládány za splněné, jakmile Dexia a nabyvatel uzavřou zavazující a konečnou dohodu (to znamená dohodu, kterou Dexia nemůže jednostranně vypovědět, aniž by musela platit penále) o odprodeji celého podílu společnosti Dexia v subjektu nebo dotyčných aktivech, i kdyby v okamžiku podpisu dohody ještě nebyla získána veškerá povolení nebo souhlasná prohlášení příslušných orgánů dozoru. |
14. |
Odprodeje aktiv uvedené výše v bodě 13, jakož i odpisy aktiv a pasiv společnosti Dexia povedou k následujícím výsledkům:
|
Zmocněnec pověřený odprodejem
15. |
|
Provedení
16. |
V případě, že by došlo ke změně v řízení společnosti Dexia, Komise může rozhodnout, že všechny výše uvedené závazky nebo jejich část pozbývají platnosti. Zváží účinek zamýšleného vývoje na dlouhodobou životaschopnost a hospodářskou soutěž, a zejména uplatní zásadu, podle níž prodej příjemce podpory konkurenci představuje sám o sobě formu kompenzace případných narušení hospodářské soutěže. |
17. |
|
18. |
|
19. |
Nebudou-li zamýšlená opatření podle bodu 18 písm. c) a d) výše předložena ve stanovené lhůtě nebo nebude-li dosaženo cílů do dne 30. června (popřípadě pokud jde o opatření, předložená po zprávě, která má být podána do dne 30. dubna), může Komise v souladu s ustanoveními nařízení Rady (ES) č. 659/1999 opět zahájit formální vyšetřovací řízení. […] |
Přezkoumání závazků
20. |
Na základě dostatečně odůvodněné žádosti Francie, Belgie a Lucemburska může Komise:
|
21. |
Komise bude moci přijmout některé z rozhodnutí uvedených v odstavci výše, pokud usoudí, že takové rozhodnutí je nezbytné například k zachování faktické hospodářské soutěže na trhu nebo k obnovení finanční stability v případě trvalé finanční nebo hospodářské krize, nebo pokud k němu opravňuje vývoj hospodářského prostředí, zejména směnných kurzů nebo účetních a finančních pravidel. |
Hospodářská soutěž a transparentnost u bankovních půjček místních orgánů
22. |
Za účelem rozsáhlejší hospodářské soutěže a transparentnosti u činností bankovních půjček místním orgánům se Francie zavazuje, že bude dbát na to, aby místní orgány při obstarávání peněžních prostředků nebo kapitálu uplatňovaly hospodářskou soutěž. Stát v tomto směru zašle do konce roku 2010 územním orgánům výslovná doporučení jak v oblasti bankovního financování, tak v oblasti využívání složitých finančních produktů. Tato doporučení zdůrazní ekonomický zájem tohoto odvětví na opatřeních k uplatnění hospodářské soutěže a jednotlivé faktické podmínky, za nichž bude možno tato opatření uplatňovat. Správné postupy předpokládají veřejnou povahu uplatnění hospodářské soutěže u půjček nejvýznamnějších částek. Útvary, které mají pomáhat a radit zejména územním orgánům, budou s těmito doporučeními obeznámeny. Kdyby se tato doporučení ukázala jako nedostatečná ke všeobecnému rozšíření transparentních a nediskriminačních výběrových řízení územních orgánů v období do roku 2013 v oblasti bankovního financování, Francie se zavazuje, že za tímto účelem předloží normativní návrhy. |
23. |
Za účelem rozšíření hospodářské soutěže a větší transparentnosti u bankovních půjček územním orgánům se belgická vláda shodně s regiony zavazuje, že bude kontrolovat, zda zadávající orgány zveřejňují oznámení veřejných zakázek týkajících se financování místních správních orgánů. |
PŘÍLOHA II
1. Vývoj bilanční sumy činností Core Division a Non-Core včetně vnitrodivizních financování
(v mld EUR) |
||||||
|
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
Celkem aktiva Core |
419 |
[390–410] |
[385–415] |
[345–380] |
[335–365] |
353 |
Celkem aktiva Non-core |
162 |
[120–140] |
[100–120] |
[80–110] |
[70–100] |
79 |
2. Celková částka konsolidované bilance skupiny
(v mld EUR) |
||||||
31.12.2008 |
31.12.2009 |
31.12.2010 |
31.12.2011 |
31.12.2012 |
31.12.2013 |
31.12.2014 |
651 |
580 |
[510–550] |
[485–545] |
|
[405–465] |
427 |
3. Definice RAROC v bodě 3.a. závazků
RAROC je vypočten podle následujícího vzorce:
kde:
Revenues= produkty
EC= hospodářský kapitál
EL= očekávané ztráty
Costs= náklady určené na převody v rámci odvětví
Taxes= daně
4. Definice krátkodobých financování skupiny podle bodu 5 písm. a) závazků
Krátkodobá financování podle bodu 5 písm. a) zahrnují repo operace (vyplácené výnosy) všeho druhu (s centrálními bankami, dvojstranné nebo trojstranné), depozitní certifikáty a obchodování s cennými papíry, mezibankovní vklady, svěřenecké vklady, vklady centrálních bank, jakož i jiné vklady ve velkém. Tento souhrn bude kontrolovat řídící středisko likvidity v rámci skupiny a jeho složení je předmětem pravidel, která budou předána nezávislému odborníkovi.
5. Definice pasiv skupiny podle bodu 5 písm. b) závazků
Pasiva skupiny podle bodu 5 písm. b) zahrnují zásoby:
i) |
dlouhodobé: všech covered bonds vydaných skupinou a emisí ve formátu EMTN (zajištěných, nezajištěných a umístěných na mezibankovním trhu nebo prostřednictvím sítě drobných bank), |
ii) |
krátkodobé: veškerého krátkodobého financování bilance skupiny. |
19.10.2010 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 274/103 |
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. dubna 2010
o státní podpoře uskutečněné Belgií na restrukturalizaci ostendské rybí aukce
(státní podpora C 30/08 (ex NN 21/08))
(oznámeno pod číslem K(2010) 2520)
(Pouze nizozemské a francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/607/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na první pododstavec čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (1), a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2), a zejména na čl. 7 odst. 5 a článek 14 uvedeného nařízení,
po výzvě zúčastněných stran k podání připomínek (3) v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) (4) a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) |
Dopisem ze dne 16. února 2006 obdržela Komise stížnost týkající se podpory, která byla poskytnuta belgickými orgány pro ostendskou rybí aukci, zaevidovanou pod jednacím číslem CP 40/2006. Dne 31. července 2007 byla obdržena další stížnost ve stejné věci. |
(2) |
Dopisy ze dne 13. března 2006, 26. června 2006 a 11. července 2007 požádala Komise belgické orgány o předložení informací o těchto opatřeních a obdržela od nich odpověď dopisy ze dne 11. května 2006, 20. října 2006 a 27. listopadu 2007. |
(3) |
Po ověření informací a dokumentů předložených belgickými orgány informovala Komise dne 3. července 2008 belgické orgány o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a článku 6 nařízení (ES) č. 659/1999. |
(4) |
Dopisem ze dne 16. července 2008 belgické orgány zaslaly Komisi některé dokumenty týkající se privatizace ostendské rybí aukce předpokládané městem Ostende. |
(5) |
Dopisem ze dne 25. července 2008 belgické orgány požádaly o prodloužení lhůty na předložení připomínek do 8. září 2008. Prodloužení bylo povoleno dne 4. srpna 2008. |
(6) |
Dopisem ze dne 8. září 2008 belgické orgány předložily připomínky k rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení. |
(7) |
Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby své připomínky předložily do jednoho měsíce od uveřejnění. |
(8) |
Komise se dne 9. října 2008 setkala s belgickými orgány. Během tohoto setkání belgické orgány poskytly informaci, jak hodlají organizovat privatizaci rybí aukce. |
(9) |
Komise obdržela připomínky od těchto zúčastněných třetích stran: EAFPA (Evropské sdružení rybářských přístavů a aukcí), NOVA (Nationaal Overleg Visafslagen), Flanders Ship Repair (Flanderská opravna lodí), Zeebrugse Vis Promotie vzw (ZVP), Grimskby Fish Market (Grimsbyský rybí trh), Zeebrugse Visveiling (ZV), Evropské rybí středisko (EFC) a Gardec (podnik pro opravy lodí). |
(10) |
Dopisem ze dne 4. listopadu 2008 Komise zaslala uvedené připomínky Belgii, která měla možnost se k nim vyjádřit. Belgie nepředložila žádné stanovisko k připomínkám třetích stran. |
(11) |
Komise dopisem pod číslem jednacím C(2009) 6907 ze dne 8. září 2009 vydala příkaz k poskytnutí informací podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 a vyžádala si úplnou odpověď na otázky vznesené ve svých dopisech ze dne 13. března 2006, 26. června 2006 a 11. července 2007 a v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. |
(12) |
Dopisem ze dne 7. října 2009 belgické orgány požádaly o prodloužení lhůty na předložení informací do 9. listopadu 2009. Prodloužení bylo povoleno dne 9. října 2009. Belgické orgány ve svém dopise také požádaly Komisi, aby jim předala připomínky předložené třetími stranami. Komise spolu s povolením prodloužení lhůty zaslala připomínky třetích stran a kopii dopisu ze dne 4. listopadu 2008. |
(13) |
Belgické orgány dopisem ze dne 22. října 2009 informovaly Komisi, že její dopis ze dne 4. listopadu 2008 vůbec nedostaly. Z tohoto důvodu požádaly o novou lhůtu jednoho měsíce pro zaslání svého vyjádření k připomínkám předloženým třetími stranami. |
(14) |
Dopisem ze dne 5. listopadu 2009 Komise povolila belgickým orgánům prodloužení lhůty do 27. listopadu 2009, aby jim poskytla možnost vyjádřit se k připomínkám předloženým třetími stranami. |
(15) |
Belgické orgány poskytly odpovědi v reakci na příkaz k poskytnutí informací a také doplňující informace o privatizaci rybí aukce. |
(16) |
Dopisem ze dne 30. listopadu 2009 Belgie zaslala své vyjádření k připomínkám předloženým třetími stranami. |
2. RESTRUKTURALIZACE OSTENDSKÉ RYBÍ AUKCE V ROCE 2001
(17) |
Ostendská rybí aukce, původně vlastněná státem, byla velmi roztříštěná a – podle belgických orgánů – celá léta špatně řízená. Její výsledky byly špatné. Od roku 1991 do roku 2001 se její podíl na zásilkách došlých ryb v belgických přístavech snížil přibližně z 37 % na 20 % (6). Od roku 1997 do roku 2001 její obrat klesl z 20 550 000 EUR na 13 440 000 EUR (7). V průběhu mnoha let město Ostende (dále jen „město“) vykazovalo ve vztahu k aukci průměrnou roční ztrátu ve výši 1 850 000 EUR (včetně roku 2001). |
(18) |
V roce 2001 se město muselo rozhodnout mezi uzavřením rybí aukce a její restrukturalizací. Dne 23. listopadu 2001 se město rozhodlo restrukturalizovat ostendskou rybí aukci podle belgického práva na samostatnou společnost ve správě obce, v níž jediným akcionářem byla obec. |
(19) |
Rozhodnutí restrukturalizovat aukci vycházelo z finančního plánu, který obsahoval jediný předpoklad (hodnocený jako pozitivní) a obchodního plánu o dvou stránkách zpracovaného společností HAMA Consult NV. Tyto dokumenty naznačují, že rybí aukce by se mohla stát ziskovou během devíti let za předpokladu, že se přemění na samostatnou právnickou osobu s počátečním kapitálem ve výši 250 milionů BEF (kolem 6,2 milionů EUR) plně splaceným během pěti let. Tato samostatná společnost byla nazvána „Autonoom Gemeentebedrijf Vismijn Oostende“ (dále jen „AGVO“). Společnost AGVO převzala finanční náklady na úhradu různých bankovních úvěrů týkajících se dřívější ostendské rybí aukce. |
2.1 STRUKTURA SPOLEČNOSTI
2.1.1 AGVO
(20) |
Jak je uvedeno v bodě 18, město za účelem restrukturalizace rybí aukce založilo dne 23. listopadu 2001 (8) samostatnou společnost AGVO ve správě obce. Samostatná společnost ve správě obce je samostatnou právnickou osobou založenou podle článku 261 nového zákona o městských samosprávách; jejím účelem je zajištění organizace obecních institucí a služeb mimo obecných komunálních služeb. Je v zásadě zaměřena na instituce nebo služby obchodní či průmyslové povahy a je řízena průmyslovými a obchodními metodami. |
(21) |
Pokud jde o držbu akcií a řídící orgány, město jako zakládající obec musí mít ze zákona většinu hlasů. Město má ve společnosti AGVO ve skutečnosti 100 % akcií a v souladu s jejími stanovami jmenuje všechny členy představenstva. Většina členů představenstva musí být členy městské rady. |
(22) |
AGVO má v současné době nejméně dvě plně vlastněné dceřiné společnosti: NV Exploitatie Vismijn Oostende (dále jen „EVO“) a NV Pakhuizen (dále jen „PAKHUIZEN“). |
2.1.2 EVO
(23) |
Společnost EVO byla zřízena dne 8. srpna 2002 za účelem provozování aukce a veškerých s ní souvisejících činností. Byl jí poskytnut počáteční kapitál ve výši 371 840 EUR. Vlastnictví bylo rozděleno na 15 000 rovnocenných akcií bez nominální hodnoty mezi společnost AGVO, která měla 14 999 akcií a pana Miroira, člena městské rady, který měl 1 akcii. |
(24) |
Společnost EVO je řízena představenstvem. Členy představenstva jmenují akcionáři na dobu šesti let s možností opakovaného jmenování. S ohledem na stav vlastnictví akcií je společnost EVO plně ovládaná společností AGVO. |
2.1.3 PAKHUIZEN
(25) |
Společnost PAKHUIZEN založili v roce 1988 majitelé plavidel za účelem správy movitých a nemovitých věcí. V roce 2005 společnost PAKHUIZEN převzala společnost AGVO, která skoupila veškeré akcie společnosti PAKHUIZEN a zaplatila za ně částku 350 000 EUR. |
(26) |
Společnost PAKHUIZEN je řízena představenstvem. Členy představenstva jmenují akcionáři na dobu šesti let s možností opakovaného jmenování. Od roku 2005 je společnost PAKHUIZEN vlastněna a ovládána společností AGVO. |
2.2 ÚKOLY
2.2.1 AGVO
(27) |
Podle stanov je společnost AGVO pověřena úkoly, které belgické orgány hodnotí jako úkoly ve veřejném zájmu, a obchodními úkoly. „Veřejné úkoly“ plní společnost AGVO sama; „obchodní úkoly“ plní dceřiné společnosti v plném vlastnictví EVO a od roku 2005 společnost PAKHUIZEN. |
(28) |
Pokud jde o „veřejné úkoly“, belgické orgány uvedly, že společnost AGVO byla pověřena správou rybářského přístavu Ostende (která zahrnuje správu a udržování veřejného a soukromého majetku nacházejícího se v rámci hranic rybářského přístavu), kontrolou ryb vyložených ke spotřebě, stanovením daní na aukční ceny a současně kontrolou, zda vyložené úlovky podléhají DPH, provozováním plavebních komor mezi průplavem a rybářským dokem (který nepoužívají jenom rybářská plavidla), funkcemi vztahu s veřejností jménem místních orgánů a renovací a poskytováním budov veřejným a poloveřejným institucím jako je region Vlámsko, provincie Západní Flandry apod. |
2.2.2 EVO
(29) |
Společnost EVO provozuje ostendskou rybí aukci. Činnosti v této souvislosti se týkají hlavně organizace a chodu rybí aukce, pronajímání skladů a jiných pomocných činností. Společnost EVO v souvislosti s provozováním aukce uplatňuje aukční poplatek ve výši 6 % z ceny. Kupujícím na aukci se účtuje provize kupujícího od 1 % do 3 % a musí hradit poplatek za nájem přepravek na ryby. Není známo, kolik za nájem přepravek platí. |
(30) |
Společnost EVO kromě toho poskytuje úvěry svým zákazníkům, majitelům plavidel. Některé z posledních úvěrů byly poskytnuty za sazbu Euro Interbank Offered Rate (Euribor) + 2 %. Nezdá se však, že by všechny úvěry byly poskytnuty za těchto podmínek. Oplátkou za úvěry musí majitelé plavidel prodávat ryby na aukci v Ostende. |
(31) |
Kromě toho společnost EVO poskytuje majitelům plavidel určité služby, například přispívá na všechny náklady chladírenské dopravy nebo na jejich část. |
2.2.3 PAKHUIZEN
(32) |
Činnosti PAKHUIZEN jsou většinou zaměřeny na úpravy, obnovu, úpravy interiérů, rekonstrukci, výstavbu a demolici, využívání, správu a pronájem nemovitých věcí. |
2.3 DOTYČNÁ OPATŘENÍ PODPORY
2.3.1 POČÁTEČNÍ KAPITÁL A JEHO NAVYŠOVÁNÍ
(33) |
V den založení – 23. listopadu 2001 – poskytlo město společnosti AGVO počáteční kapitál ve výši 250 milionů BEF (6 179 338,12 EUR) splácený ve stejných ročních splátkách po dobu pěti let. Od roku 2002 bylo splaceno šest splátek počátečního kapitálu v celkové výši 3 596 665,62 EUR: částka 619 734 EUR byla zaplacena dne 28. června 2002, částka 570 155 EUR dne 26. června 2003, částka 570 155 EUR dne 25. června 2004 a částka 570 155 EUR dne 26. června 2005. Belgie ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení uvedla, že v letech 2006 a 2007 byly uhrazeny dvě další splátky ve výši 619 734 EUR. Pokud je Komisi známo, zbývající část počátečního kapitálu ve výši 2 582 672,50 EUR společnost AGVO dosud nepožadovala. |
(34) |
Belgické orgány uvedly, že společnost AGVO použila počáteční kapitál zčásti na „veřejné účely“ a na splacení současných bankovních úvěrů na kapitál a úroky. Použila ho rovněž na nákup akcií společnosti Pakhuizen. A konečně ho použila na splacení počátečního kapitálu společnosti EVO a na poskytnutí úvěrů společnosti EVO, které byly později (31. prosince 2004, 31. prosince 2005 a 21. prosince 2007) převedeny na kapitál prominutím pohledávek. |
(35) |
Společnosti EVO byl v den jejího založení – 8. srpna 2002 – poskytnut počáteční kapitál ve výši 371 840,29 EUR. Společnost AGVO následně navýšila kapitál EVO formou prominutí pohledávek. Dne 31. prosince 2004 byl kapitál navýšen o částku 1 387 044 EUR; dne 31. prosince 2005 o částku 710 000,75 EUR a dne 21. prosince 2007 o částku 1 500 114,96 EUR. Společnost AGVO poskytla společnosti EVO kapitál ve výši celkem 3 969 000 EUR. |
(36) |
Ačkoli belgické orgány informovaly Komisi, že počáteční kapitál společnosti EVO byl navýšen a že ke dni 31. prosince 2006 činil 2 468 885 EUR, neinformovaly Komisi o konkrétní formě navýšení kapitálu. Komise byla v připomínkách ze dne 21. prosince 2007 obdržených od třetích stran upozorněna na navýšení kapitálu a na skutečnost, že k navýšení kapitálu došlo ve formě prominutí pohledávek. Belgie se k této části připomínek třetích stran nevyjádřila. |
2.3.2 ZÁRUKY ZA ÚVĚRY
(37) |
Kromě počátečního kapitálu pomohlo město společnostem AGVO i EVO poskytnutím bezplatných záruk za získání soukromých úvěrů. |
(38) |
V případě AGVO se jednalo o záruky za 3 úvěry poskytnuté dne 26. března (ve výši 609 379,40 EUR) a dne 23. dubna 2004 (ve výši 2 117 500 EUR) a dne 22. dubna 2005 (ve výši 550 000 EUR) v celkové výši 132 199 987 BEF (3 276 879 EUR). |
(39) |
V případě AVO se jednalo o záruky za úvěry poskytnuté dne 28. června a 27. září 2002. Podle informací předložených belgickými orgány však předmětné úvěry nebyly nakonec využity. Dne 23. dubna 2004 a 22. dubna 2005 město znovu poskytlo společnosti EVO bezplatné záruky za úvěry. Tyto úvěry byly využity a dosáhly výše 145 505 820 BEF (3 606 995 EUR). Belgické orgány uvedly, že město ručilo rovněž za další úvěr ve výši 78 000 EUR, aniž by se zmínily o jakémkoliv datu. Vzhledem k tomu, že to bylo uvedeno ve vyjádření belgických orgánů ze dne 4. září 2008 a že předcházející vyjádření byla ze dne 23. listopadu 2007, Komise předpokládá, že tato další záruka byla poskytnuta během této doby. |
(40) |
Společnost AGVO také poskytla společnosti EVO záruky za dva úvěry v celkové výši 600 000 EUR. Nebyla předložena žádná informace, co se týče data rozhodnutí o poskytnutí bezplatné záruky. Vzhledem k tomu, že společnost EVO byla založena dne 22. srpna 2002 a že dokument předložený belgickými orgány, který se zmiňuje o dvou úvěrech, popisoval situaci dne 3. srpna 2006, Komise předpokládá, že záruka byla poskytnuta během této doby. |
2.3.3 POZEMEK A BUDOVY
(41) |
Společnosti AGVO bylo podle článku 30 jejich stanov ze dne 23. listopadu 2001 uděleno výlučné právo na bezplatné používání pozemku a budov ostendského rybářského přístavu (9). |
(42) |
V článku 30 stanov společnosti se rovněž uvádí, že město může později převést vlastnictví (nebo jiná práva) tohoto pozemku a budov na společnost AGVO. |
(43) |
Došlo k tomu dne 26. března 2004, kdy město vložilo do společnosti AGVO vklad tak, že na ni převedlo nemovitý majetek v podobě různých budov o rozloze 57 500 m2 nacházející se v ostendském rybářském přístavu. Tento vklad byl učiněn za inventární hodnotu zapsanou v obecních účtech, která činila 14 891 524 EUR. Převod se týkal pouze budov (rybí aukce, kanceláře a sklady), nikoli však pozemku, na němž byly budovy postaveny. Samotný pozemek využívá město na základě koncese, kterou na neomezenou dobu udělil region Vlámsko jako vlastník pozemků. Společnost AGVO měla i nadále výlučné právo používat tyto pozemky na základě článku 30 svých stanov. |
(44) |
Převod nemovitého majetku ze dne 26. března 2004 zahrnoval 14 754 m2 budov, které jsou předmětem dlouhodobé nájemní smlouvy mezi městem a společností PAKHUIZEN uzavřené s městem v roce 1989 na dobu 45 let. Podle této smlouvy platí PAKHUIZEN symbolický poplatek za používání budov ve výši 1 000 BEF (25 EUR) za rok. Od společnosti PAKHUIZEN na oplátku smlouva vyžaduje, aby na své náklady a bez nároku na náhradu renovovala sklady popsané v dlouhodobé nájemní smlouvě tak, aby odpovídaly budoucím předpisům. Na druhé straně po 27 letech pronájmu (v roce 2016) bude městu poskytnut roční příspěvek ve výši 50 % ročního čistého zisku společnosti PAKHUIZEN. Belgické orgány uvedly, že společnost PAKHUIZEN své povinnosti nedodržela a určené sklady nebyly renovovány podle požadavků smlouvy, přinejmenším ne do roku 2005. Belgické orgány však uvedly, že poté, co společnost AGVO koupila akcie PAKHUIZEN, byla v roce 2005 vynaložena částka 257 872 EUR a v roce 2006 částka 68 816 EUR na renovační práce a údržbu. Přesná výše nákladů na práce vykonané v roce 2007 není známa. |
(45) |
Od 26. března 2004, což je datum, kdy město převedlo vlastnictví budovy na AGVO, společnost AGVO v dlouhodobé nájemní smlouvě s PAKHUIZEN nahradila město jako smluvní stranu. Když se tak stalo, společnost AGVO měla právo vybírat 25 EUR za rok a také získat po 27 letech pronájmu příspěvek ve výši 50 % ročního čistého zisku PAKHUIZEN. |
(46) |
Belgie uvedla, že plocha 57 500 m2, která je takto k dispozici pro AGVO, sestává z těchto částí:
|
(47) |
Společnost EVO neplatí za využívání těchto budov nájemné. Belgie uvedla, že EVO náhradou za to platí veškeré náklady na údržbu a renovaci. PAKHUIZEN platí i nadále 25 EUR za rok. |
(48) |
Belgické orgány uvedly, že od 31. prosince 2002 do 31. prosince 2007 zaplatily společnosti EVO a PAKHUIZEN za renovační práce a práce na infrastruktuře 182 377,31 EUR (EVO) a 381 835,16 EUR (PAKHUIZEN) a za náklady na údržbu 193 255,70 EUR (EVO) a 133 895,35 EUR (PAKHUIZEN). |
2.4 OBCHODNÍ STRATEGIE
(49) |
Během let po restrukturalizaci jak společnost AGVO, tak i společnost EVO zaznamenala ztráty, které se zvyšovaly nehledě na mírný zisk AGVO v hospodářském roce 2003/2004. Do konce roku 2006 společnost AGVO nakumulovala ztráty ve výši téměř 3 000 000 EUR a krátkodobé a dlouhodobé závazky ve výši více než 4 000 000 EUR, zatímco na konci roku 2006 společnost EVO převedla ztráty ve výši více než 3 400 000 EUR, krátkodobé a dlouhodobé závazky ve výši více než 5 800 000 EUR a záporný kapitál ve výši téměř 1 000 000 EUR. |
(50) |
Společnosti AGVO a EVO se nehledě na tyto nakumulované ztráty účastnily spekulativních transakcí a rozšiřovaly své činnosti. Například v roce 2006 společnost AGVO převzala 51 % držby akcií ve společnosti jménem HAF Holding BO založené na Islandu, zatímco společnost EVO se v roce 2006 účastnila v projektu kraba severního (10) (podnik Polardrift založený v Norsku). Společnost EVO byla rovněž zapojena do islandského podniku HAF Holding. Dále v roce 2005 uzavřela smlouvu s obchodním zástupcem, podle níž byl obchodní zástupce zmocněn kupovat na islandských aukcích ryby vysoké kvality, které by se pak prodávaly na ostendské rybí aukci. |
(51) |
Obchodní strategii společnosti EVO charakterizovaly různé zúčastněné strany jako nekalou soutěž spočívající kromě jiného v nabídce úhrady všech nebo části nákladů na dopravu ryb naložených v cizích přístavech s určením do Ostende a úvěrů pro majitele plavidel za výhodných podmínek pod podmínkou, že prodají své úlovky na aukci v Ostende. |
(52) |
Tyto projekty a také obchodní strategie popsaná třetími stranami podle všeho ukazují, že společnost EVO se rozhodla zvýšit za každou cenu svůj podíl na trhu a obrat. V každém případě roční účetní závěrky AGVO a EVO naznačují, že společnost EVO se nehledě na povážlivou finanční situaci mohla udržet na trhu pouze zásluhou podpory města (11). |
3. DŮVODY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
3.1 VÝHODY POSKYTNUTÉ SPOLEČNOSTI AGVO
(53) |
Společnosti AGVO byl poskytnut počáteční kapitál ve výši 250 milionů BEF (6 179 338 EUR). S ohledem na velké ztráty z minulosti a velmi stručný a neúplný obchodní plán Komise v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení došla k závěru, že soukromý investor by nebyl neinvestoval takovou částku do rybí aukce a že tento počáteční kapitál proto představuje státní podporu. Komise vyjádřila pochybnosti týkající se její slučitelnosti s vnitřním trhem, jelikož se zdá, že podmínky stanovené v pokynech pro podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích platné v době poskytnutí podpory (dále jen „pokyny pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999“) (12) nebyly splněny. |
(54) |
Město poskytlo společnosti AGVO rovněž své budovy, aniž by za to požadovalo jakoukoli úhradu nebo jí uložilo povinnosti podobné hodnoty. Komise měla za to, že soukromý investor by za takový vklad vyžadoval přiměřenou cenu a že vklad ve formě budov se musí považovat za státní podporu. Tato podpora zřejmě snížila výrobní náklady společnosti AGVO a představovala provozní podporu. Komise nezjistila žádné ustanovení v článku 107 SFEU nebo v pokynech pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury (dále jen „pokyny pro rybolov“) (13), které by jí umožnilo podporu povolit. |
(55) |
Město také poskytlo společnosti AGVO záruky za úvěry. Ačkoli soukromý subjekt by za záruku požadoval poplatek, město ji poskytlo bezplatně. Komise proto dospěla k závěru, že tyto záruky se musí považovat za státní podporu. Tato podpora opět zřejmě snížila výrobní náklady společnosti AGVO a představovala provozní podporu. Komise nezjistila žádné ustanovení v článku 107 SFEU nebo v pokynech pro rybolov, které by jí umožnilo považovat podporu za slučitelnou s vnitřním trhem. |
(56) |
Město společnost AGVO také zmocnilo ke stanovení a výběru komunálních daní a k využívání výnosů z nich, což je výhoda, kterou soukromý podnik obvykle nemá. Komise byla toho názoru, že podmínky rozsudku ve věci Altmark (14) nebyly splněny a že výhody odvozené z práva stanovovat a vybírat komunální daně by se měly považovat za státní podporu. Jelikož Komise neměla o této dani žádné informace, dospěla k závěru, že na ji první pohled musí analyzovat jako provozní podporu a že žádné ustanovení v článku 107 SFEU nebo v pokynech pro rybolov by tuto podporu neučinilo slučitelnou s vnitřním trhem. |
3.2 VÝHODY POSKYTNUTÉ SPOLEČNOSTI EVO
(57) |
Město a společnost AGVO poskytly společnosti EVO záruky za úvěry. Zatímco soukromý subjekt by požadoval za záruky poplatek, město a AGVO je poskytly bezplatně a Komise učinila závěr, že se musí považovat za státní podporu. Tato podpora zřejmě snížila výrobní náklady společnosti EVO a představovala provozní podporu. Komise nezjistila žádné ustanovení v článku 107 SFEU nebo v pokynech pro rybolov, které by jí umožnilo považovat podporu za slučitelnou s vnitřním trhem. Komise proto vyjádřila pochybnosti, zda tato opatření lze považovat za slučitelná s vnitřním trhem. |
(58) |
Společnost AGVO umožnila společnosti EVO trvalé bezplatné využívání budov ve vlastnictví AGVO o celkové výměře 13 600 m2. Komise měla za to, že soukromý investor by za to vyžadoval přiměřenou cenu a že tato možnost využívat budovy bezplatně se musí považovat za státní podporu. Tato podpora zřejmě snížila výrobní náklady společnosti EVO a představovala provozní podporu. Komise nezjistila žádné ustanovení v článku 107 SFEU nebo v pokynech pro rybolov, které by jí umožnilo považovat podporu za slučitelnou s vnitřním trhem. Komise proto vyjádřila pochybnosti, zda tato opatření lze považovat za slučitelná s vnitřním trhem. |
3.3 VÝHODA POSKYTNUTÁ SPOLEČNOSTI PAKHUIZEN
(59) |
Dopad podmínek dlouhodobé nájemní smlouvy mezi městem a společností PAKHUIZEN spočíval v tom, že společnost PAKHUIZEN mohla požívat výhodu z každoročního snížení svých provozních nákladů. Komise učinila závěr, že tato výhoda představuje státní podporu a nespadá do působnosti žádného opatření uvedeného v pokynech pro rybolov nebo do cílů jiných horizontálních nebo specifických pokynů, které by bylo možné uplatnit na tento druh podniku. Jak podle příslušných pokynů pro rybolov, tak i podle horizontálních předpisů o státní podpoře by se tento druh podpory považoval za provozní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem. Komise proto vyjádřila pochybnosti, zda toto opatření lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem. |
3.4 VÝHODY POSKYTNUTÉ RYBÁŘSKÝM PODNIKŮM
(60) |
Komise dále konstatovala, že rybářským podnikům, které využívají ostendskou rybí aukci, poskytla společnost EVO výhody tím, že jim zajišťovala služby za nižší ceny, než jaké by účtoval běžný soukromý subjekt, a společnost PAKHUIZEN jim poskytla výhody tím, že jim pronajala budovy za nižší ceny, než jaké by účtoval běžný soukromý subjekt. |
(61) |
Komise měla za to, že tyto výhody představují státní podporu a nezjistila žádné ustanovení v článku 107 SFEU nebo v pokynech pro rybolov, které by učinily tuto podporu slučitelnou, a proto vyjádřila pochybnosti, zda tato opatření lze považovat za slučitelná s vnitřním trhem. |
3.5 ZÁVĚR
(62) |
Komise s ohledem na výše uvedené a na informace, které má k dispozici, měla za to, že všechna opatření uvedená v oddílu 3 se musí považovat za státní podporu, a měla pochybnosti o slučitelnosti těchto podpor s vnitřním trhem. |
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(63) |
Všechny zúčastněné třetí strany, které předložily připomínky k rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, souhlasily s argumenty uvedenými Komisí v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Dále uvedly, že utrpěly škodu jako důsledek nezákonné podpory poskytnuté společnostem AGVO, EVO a PAKHUIZEN (ztráta klientů a příjmů) a vyzvaly Komisi, aby učinila potřebné kroky s cílem zakázat podporu a požádat o její navrácení. |
4.1 EAFPA
(64) |
Organizace EAFPA zdůraznila, že dotyčná opatření podpory narušují trh a vyzvala Komisi, aby podporu zakázala a aby požádala o její navrácení. |
4.2 NOVA
(65) |
Organizace NOVA jako stěžovatel podporuje rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení. Považuje za důležité zajistit transparentnost na aukčním trhu a zaručit podnikání za rovných podmínek. Dále vyzývá Komisi, aby učinila příslušné kroky a zajistila, aby podpora shledaná případně jako neslučitelná byla vrácena. |
4.3 FLANDERS SHIP REPAIR
(66) |
Podnik Flanders Ship Repair (Flanderské opravny lodí) vysvětlil, že kvůli státní podpoře přešli přepravci do Ostende. Podle Flanders Ship Repair to vedlo ke ztrátě příjmů, neboť přepravci, kteří přešli do Ostende, si už nedávali lodě opravovat v Zeebrugge. Flanders Ship Repair požádal o záporné rozhodnutí s navrácením podpory a rovněž o prozatímní opatření. |
4.4 ZVP
(67) |
ZVP, sdružení kupujících a zpracovatelů ryb na belgickém východním pobřeží, uvádí, že protiprávní státní podpora spolu s dalšími výhodami umožnila ostendské rybí akci uměle přitáhnout zahraniční plavidla a plavidla ze Zeebrugge. Kromě toho četné rozhovory a tiskové zprávy místních politiků a členů představenstva EVO (které zejména zdůrazňovaly skutečnost, že v Belgii je dostatečný prostor pouze pro jednu rybí aukci, a to v Ostende) vyvolaly pochybnosti týkající se budoucnosti zeebrugské rybí aukce a tudíž i okolního obchodního parku. Mělo to za následek ztrátu příjmů, snížení, pozastavení nebo zrušení investicí a marketingového úsilí. |
(68) |
Sdružení ZVP rovněž uvádí, že se snažilo zvýšit informovanost místních orgánů o tomto problému, ale bez úspěchu. |
(69) |
ZVP rovněž uvádí, že společnost EVO – prostřednictvím nastrčené osoby a zásluhou veřejných finančních prostředků – založila podnik pro filetování pod názvem Ostend Filleting Factory (Ostendský filetovací závod), který je rovněž zapojen do nekalé soutěže. |
4.5 GRIMSBY FISH MARKET
(70) |
Podnik Grimsby Fish Market (Grimsbyský rybí trh), rybí aukce Spojeného království, uvádí, že kolem roku 2005/2006 společnost EVO začala nakupovat ryby přímo od islandských rybářů za (vysoké) pevné ceny a prodávala je na aukci v Ostende podle hodin, často za nižší ceny; podnik Grimsby Fish Market dospěl k závěru, že tyto ztráty byly uhrazeny z veřejných peněz. Vyzývá k auditu finančních závěrek EVO za účelem prošetření finančních metod islandských dodavatelů ryb a ztrát vzniklých společnosti EVO z důvodů metod prodeje. |
4.6 ZV A EFC
(71) |
Organizace ZV a EFC upozornily Komisi na možné jiné nekalé praktiky a opatření státní podpory, a to bezplatné využívání pracovníků města společnostmi AGVO/EVO a záruky za ceny poskytnuté společností EVO a vycházející z aukční ceny na rybí aukci Zeebrugse Visveiling. |
(72) |
Dále vysvětlují, proč je podle jejich názoru narušena hospodářská soutěž a obchod mezi členskými státy. |
(73) |
Rovněž upozorňují Komisi na další vklad do kapitálu společností AGVO a EVO (prominutím pohledávek). |
(74) |
A nakonec poznamenávají, že belgické orgány podporu nepozastavily. |
4.7 GARDEC
(75) |
Gardec je podnik pro opravy lodí nacházející se v Zeebrugge. Podporuje rozhodnutí Komise. Dodává, že utrpěl újmu nekalými obchodními praktikami v Ostende (snížení obratu) a poznamenává, že úvěry poskytnuté podnikům v obtížích mají za následek, že jim sice umožňují přežít v Ostende, ale jejich závazky zůstávají nesplacené v Zeebrugge. |
5. PŘIPOMÍNKY BELGIE V NÁVAZNOSTI NA POCHYBNOSTI VYJÁDŘENÉ V ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(76) |
Belgické orgány jsou ve svých připomínkách ze dne 8. září 2008 po zahájení formálního vyšetřovacího řízení toho názoru, že Komise by měla svá šetření omezit na trh rybí aukce. Jelikož ani společnost AGVO ani společnost PAKHUIZEN na těchto trzích nepůsobí, opatření přijatá v jejich prospěch jsou pro současné řízení irelevantní. Obecněji řečeno mají za to, že Komise náležitě nevymezila rozsah šetření a existuje riziko dvojitého počítání podpory. |
5.1 CO SE TÝČE PODPORY PRO AGVO
(77) |
Belgické orgány trvají na tom, že AGVO nevykonává žádnou obchodní činnost, a proto nemůže mít žádný vliv na hospodářskou soutěž. Podporu poskytnutou společnosti AGVO nelze tedy hodnotit jako státní podporu. Dodávají, že pro šetření by se mohly vzít v úvahu nanejvýš pouze finanční prostředky využité pro společnost EVO (například část počátečního kapitálu, který byl předán společnosti EVO prostřednictvím AGVO). Tvrdí, že zbývající část byla použita na úkoly veřejného zájmu a nemůže mít žádný dopad na hospodářskou soutěž na trhu rybí aukce. |
(78) |
Belgické orgány poznamenávají, že i když byl společnosti AGVO přislíben počáteční kapitál ve výši 6 197 338,12 EUR, obdržela dosud pouze 3 569 667 EUR. |
(79) |
Pokud jde o právo vybírat daně nebo poplatky, belgické orgány se domnívají, že právo na výběr daní souvisí s úkoly veřejného zájmu AGVO a nelze jej považovat za státní podporu a že AGVO nemá v žádném případě pravomoc vybírat daně za plavební komory a lodní skluz. |
(80) |
Pokud jde o budovy, tvrdí, že nezáleží na tom, zda jsou budovy majetkem města nebo jiného veřejného subjektu. Vklad do AGVO ve formě budov považují čistě za vnitřní rozdělení majetku. Belgické orgány připomínají, že AGVO nemá žádnou obchodní činnost, a že vklad ve formě budov nelze proto hodnotit jako státní podporu. Dodávají, že vklad ve formě budov souvisí s povinností opravovat a udržovat je v dobrém stavu, takže společnost AGVO nebyla tímto vkladem zvýhodněna. |
(81) |
Dále mají za to, že bezplatné záruky nelze hodnotit jako státní podporu, neboť byly poskytnuty za úvěry, které společnost AGVO uzavřela pro opravárenské práce na budovách pronajatých veřejným orgánům. Připouštějí však, že jeden ze zaručených úvěrů (úvěr ve výši 550 000 EUR) byl použit pro EVO. |
(82) |
A nakonec belgické orgány konstatují, že rozsudek ve věci Altmark není relevantní, jelikož veřejné úkoly AGVO nemají hospodářský charakter. Dodávají, že neexistuje riziko křížového dotování, protože AGVO nemá žádnou obchodní činnost. |
5.2 CO SE TÝČE PODPORY PRO PAKHUIZEN
(83) |
Belgie tvrdí, že Ostende má na pozemky jen omezené právo, a dlouhodobá nájemní smlouva (tzv. emphyteusis) má proto omezenou obchodní hodnotu. PAKHUIZEN má kromě toho za povinnost opravovat a renovovat budovy, což představuje mimořádný závazek, který ve velké míře nahrazuje symbolické nájemné. |
(84) |
Belgické orgány dodávají, že společnost PAKHUIZEN působí na trhu za účelem správy budov používaných v odvětví rybolovu. Zastávají stanovisko, že činnost této společnosti lze stěží považovat za obchodní z důvodu příslušných renovačních povinností a nízké hodnoty budov. A nakonec belgické orgány tvrdí, že jelikož budovy spravované společností PAKHUIZEN lze pronajmout pouze za účelem činností spojených s odvětvím rybolovu, společnost PAKHUIZEN nikomu nekonkuruje. |
(85) |
Belgické orgány dále uvádějí, že společnost AGVO koupila akcie společnosti PAKHUIZEN za tržní cenu a PAKHUIZEN pronajímá budovy za tržní ceny (s přihlédnutím k tomu, že nebyly v dobrém stavu). |
5.3 CO SE TÝČE PODPORY PRO EVO
(86) |
Belgické orgány uvádějí, že skutečnost, že budovy byly k dispozici pro společnost EVO bezplatně, je kompenzována tím, že EVO musí hradit náklady na renovaci, které obvykle nese vlastník budov. |
(87) |
Dále tvrdí, že bezplatné záruky poskytnuté společnosti EVO za úvěry je třeba analyzovat v rámci plánu privatizace a restrukturalizace aukce. Jsou toho názoru, že v rámci restrukturalizace rybí aukce postupovalo město jako soukromý investor, neboť rekapitalizace rybí aukce byla z ekonomického hlediska výnosnější než její uzavření, a privatizací má město možnost získat návratnost investic z nájemného, které bude požadovat od soukromého vlastníka aukce. Rovněž zdůrazňují, že již v roce 2002 existovaly plány na privatizaci rybí aukce a privatizace byla možná pouze po restrukturalizaci. |
(88) |
Pokud jde konkrétněji o bezplatnou záruku, poznamenávají, že úvěry byly použity s cílem doplnit financování rybí aukce, která byla financována především vkladem města do kapitálu (pro AGVO a prostřednictvím AGVO pro EVO). Belgické orgány poznamenávají, že pomocí záruky město podstatně snížilo náklady vzniklé restrukturalizací. Konstatují, že bez záruky města by nebyl poskytnut žádný úvěr a poukazují na to, že je běžná obchodní praxe, když mateřská společnost poskytne záruku za úvěry uzavírané jejími dceřinými společnosti. |
5.4 CO SE TÝČE PODPORY PRO RYBÁŘSKÉ PODNIKY / MAJITELE PLAVIDEL
(89) |
Belgické orgány poznamenávají, že Komise počítala stejnou podporu dvakrát a že se jedná buď o podporu pro EVO, anebo pro rybáře, nikoli zároveň. Mají za to, že pokud by předmětná opatření představovala státní podporu, představovala by státní podporu na úrovni EVO a PAKHUIZEN a narušovala by hospodářskou soutěž na této úrovni, ale ne na úrovni majitelů plavidel a rybářských podniků. Dodávají, že společnosti EVO a PAKHUIZEN v každém případě nenabízejí své služby pod tržní cenou. Konkrétně pokud se týká EVO, vysvětlují, že společnost EVO poskytuje služby, které se nabízejí také jinde. Rovněž konstatují, že EVO nenabízí žádná skladovací zařízení, ani neposkytuje bezplatnou elektřinu a neodpovídá za přístav a lodní skluz. Uvádějí, že cena za vodu je zahrnuta do aukčního poplatku a EVO neposkytuje majitelům lodí žádný úvěr pod tržní cenou. A nakonec uvádějí, že společnost EVO dodržování smluvních ustanovení zavazujících majitele plavidel prodávat jí své úlovky na aukci nikdy nevynucovala. |
6. POSTUP PRIVATIZACE, KTERÝ ZAČAL PO ZAHÁJENÍ VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(90) |
Belgie informovala Komisi, že dne 22. května 2008 bylo rozhodnuto o privatizaci ostendské rybí aukce a město zahájilo veřejné výběrové řízení, aby získalo provozního partnera pro činnost EVO. |
(91) |
Belgie ve svých vyjádřeních vysvětluje, že privatizace se uskuteční založením nové společnosti, která bude provozovat rybí aukci. Budovy rybí aukce budou vráceny městu a nová společnost bude muset podepsat nájemní smlouvu s městem. Nová společnost nebude povinna převzít jiná aktiva rybí aukce (zaměstnance, přepravky na ryby, smlouvy, úvěry pro majitele lodí atd.). |
(92) |
Protože prodej a nájemní smlouva budou sjednány za tržní ceny, na novou společnost nebude převedena žádná podpora a nemůže tedy žádnou podporu vrátit. |
(93) |
Belgie ve svém dopise ze dne 16. listopadu 2009 informovala Komisi o dalším vývoji privatizačního procesu. |
(94) |
Uvádí, že jako první krok byl dne 4. září 2009 bezplatně převeden zpátky na město majetek ve formě budov, který patří AGVO, a také práva a povinnosti týkající se budov (nájemní smlouvy). Město rovněž převzalo různé úvěry od AGVO a PAKHUIZEN. Následně byl majetek ve formě budov převeden na region Vlámsko, který městu zaplatil náhradu v různých formách: region Vlámsko městu uhradil 3 500 000 EUR a městu bylo uděleno právo vybírat do 1. ledna nebo v některých případech do 30. června 2010 nájemné placené veřejnými nebo poloveřejnými organizacemi, které si pronajaly budovy. Region Vlámsko také převzal od města různé závazky a/nebo úvěry. |
(95) |
Belgie tvrdí, že tím, že majetek ve formě budov byl převeden zpátky na město, problém státní podpory skončil. |
(96) |
Dále uvedla, že společnost PAKHUIZEN rozhodla ukončit dlouhodobou nájemní smlouvu uzavřenou s městem v roce 1989. Belgie očekává, že společnost PAKHUIZEN bude brzy likvidována, takže řízení týkající se státní podpory údajně bude bezpředmětné. |
(97) |
Pokud jde o EVO, Belgie vysvětlila, že kandidát splňující kritéria výběru nenabídl podmínky, které by byly pro město uspokojivé. EVO bude existovat dál, dokud se nenajde vhodný kandidát, který by převzal majetek EVO. |
(98) |
Belgie nakonec uvedla, že AGVO bude existovat dál, dokud nebudou uhrazeny zbývající pohledávky/závazky. |
(99) |
Belgie žádá Komisi, aby odložila rozhodnutí do ukončení privatizačního procesu. |
7. VYJÁDŘENÍ BELGIE V NÁVAZNOSTI NA PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(100) |
Belgie uvádí, že co se týče islandského problému, společnost EVO nikdy přímo nenakupovala ryby od islandských majitelů plavidel nebo rybářů, ale pouze od islandské rybí aukce prostřednictvím obchodního zástupce. |
(101) |
Belgie dodává, že se brzy ukázalo, že další prodej islandských ryb nebyl ziskový. Přibližně po roce bylo tedy dne 17. března 2006 rozhodnuto tyto nákupy a další prodej ukončit. Belgie předložila kopii uvedeného rozhodnutí. |
(102) |
Belgie vysvětluje, že důvody, proč se ryby na islandských rybích aukcích nakupovaly za vysoké ceny a pak se v Ostende prodávaly za nižší ceny, nespočívaly v žádné strategii zaměřené na získání islandských ryb pro Ostende, ale v tom, že ryby vyšší kvality, které nakupoval obchodní zástupce na Islandu s určením pro EVO se do společnosti EVO nikdy nedostaly a namísto toho je přímo nakupoval soukromý filetovací podnik Luna Fish, zatímco islandské ryby nižší kvality se dostaly do EVO a s ohledem na jejich nižší kvalitu se pak nemohly prodávat za ziskové ceny. Belgie dospěla k závěru, že společnost EVO byla proto spíše obětí těchto praktik. Když byl tento problém odhalen, určený správce AGVO/EVO a obchodní ředitel byli propuštěni. |
(103) |
Pokud jde o údajné bezplatné poskytnutí státních zaměstnanců pro administrativu, účetnictví a úkoly údržby, Belgie tvrdí, že stanoviska ZV vycházejí čistě z podezření a že EVO má pro plnění těchto úkolů vlastní zaměstnance a kromě toho někteří zaměstnanci EVO někdy plní i úkoly veřejného zájmu (udržování silnice rybí aukce). |
(104) |
Belgie rovněž uvádí, že prohlášení ZV o tom, že společnost EVO zaručuje minimální cenu s odvoláním na aukční cenu na rybí aukci v Zeebrugge, není podpořeno žádnou skutečností. Belgie dodává, že rybářské podniky to mohly tvrdit jako součást strategie, když jednaly se společností ZV, aby od ní získaly lepší obchodní podmínky. |
(105) |
Pokud jde o otázku ostendského filetovacího závodu (OFF), Belgie zdůrazňuje, že dokumenty předložené třetími stranami pouze uvádějí, že podnik OFF byl založen soukromými stranami a neukazují, jak se údajně účastnil nekalé soutěže. Belgie uvádí, že společnost PAKHUIZEN ve skutečnosti získala 60 % akcií OFF teprve v březnu 2006. Závod OFF se pak přejmenoval na Ostend Premium Fish bvba a nakonec dne 14. ledna 2008 vyhlásil úpadek. |
(106) |
Pokud jde o údajné ztráty, které utrpěly Gardec a Flanderská opravna lodí jako důsledek státní podpory, Belgie je toho názoru, že i kdyby státní podpora přiměla plavidla přejít do Ostende a ne do Zeebrugge, příčinná souvislost se ztrátou by stále ještě nebyla prokázána. Belgie tvrdí, že majitelé plavidel ne vždy nechávají plavidla opravovat v domovském přístavu a raději využívají levnější opravárenské služby ve východní Evropě (Polsko). Belgie poznamenává, že v Ostende lze pozorovat zřejmý úbytek podniků pro opravy plavidel. |
8. PŘÍKAZ K POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(107) |
Dopisy ze dne 13. března a 26. června 2006 Komise požádala belgické orgány o informace týkající se právního postavení ostendské rybí aukce, účasti státu a podrobností o finančních tocích mezi státem a rybí aukcí. |
(108) |
Belgické orgány ve svém dopise ze dne 19. října 2006 podtrhly, že společnost AGVO byla kromě obchodní činnosti (provozování rybí aukce) pověřena úkoly veřejného zájmu. Informace předložené k tomuto bodu však byly velmi stručné a neobsahovaly žádný důvod, který by Komisi umožnil posoudit, zda výhody poskytnuté městem pro společnost AGVO lze považovat za vyrovnávací platbu za úkoly v obecném (hospodářském) zájmu a zda nedošlo k nadměrné náhradě a riziku křížových dotací. |
(109) |
Komise proto v souladu s ustanoveními čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 požádala dopisem ze dne 11. července 2007 belgické orgány o předložení podrobných informací o veřejných úkolech svěřených společnosti AGVO. Požádala zejména o informace, zda a na základě čeho lze tyto úkoly považovat za úkoly veřejné služby ve smyslu rozhodnutí Komise č. 2005/842/ES ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (15). |
(110) |
Belgické orgány dopisem ze dne 27. listopadu 2007 uvedly pouze, že žádný z úkolů svěřených společnosti AGVO nebyl hospodářského charakteru a že rozhodnutí č. 2005/842/ES se na ně nevztahovalo. Konstatovaly, že společnost AGVO nedostává náhradu za žádné veřejné úkoly, které plní. |
(111) |
Komise ve svém rozhodnutí ze dne 2. července 2008 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení dospěla k závěru, že společnosti AGVO, EVO a PAKHUIZEN vytvořily skupinu podniků působících na trhu pro aukční prodej ryb a v pomocných službách a dostaly od města různé výhody, které narušily hospodářskou soutěž na trhu. Co se týče otázky náhrady za veřejné úkoly, Komise konstatovala, že v dokumentech nebyla žádná informace ukazující, že kritéria formulovaná Soudním dvorem v rozsudku v případu Altmark byla splněna. Kromě toho s ohledem na nedostatek informací k tomuto bodu nebyla Komise schopna určit, zda zejména právo stanovit a vybírat daně lze považovat za vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby a měla pochybnosti o slučitelnosti podpory. Komise v důsledku toho ve 121. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyzvala belgické orgány, aby oznámily veškeré informace, které by se mohly využít pro posouzení dotyčných opatření. |
(112) |
Belgické orgány ve svém vyjádření obdrženém dne 8. září 2008 a během následného setkání dne 9. října 2008 nepředložily žádnou další informaci, která by Komisi umožnila posoudit, zda výhody poskytnuté společnosti AGVO lze považovat za vyrovnávací platbu za úkoly obecného (hospodářského) zájmu. Belgické orgány namísto toho znovu tvrdily, že kritéria ve věci Altmark nejsou relevantní, neboť společnost AGVO vykonává pouze veřejné úkoly. |
(113) |
Tato odpověď však nebyla uspokojivá, neboť společnost AGVO se účastnila rovněž hospodářských činností. |
(114) |
Podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 Komise tedy formou příkazu k poskytnutí informací ze dne 8. září 2009 požádala o jakékoli užitečné informace, a zejména o:
|
(115) |
Belgické orgány ve svém dopise ze dne 19. listopadu 2009 opakují, že společnost AGVO je pověřena těmito úkoly veřejného zájmu: správa rybářského přístavu, renovace a pronájem budov veřejným a poloveřejným organizacím a správa a údržba veřejného majetku (včetně údržby silnice, která vede na rybí aukci). Tvrdí, že tyto úkoly jsou ve veřejném zájmu, neboť nejsou plněny ve prospěch konkrétních příjemců. Nerozlišují mezi úkoly obecného zájmu, které nemají hospodářský charakter, a službami veřejného hospodářského zájmu, ale připouštějí, že některé nebo všechny veřejné úkoly mohou mít hospodářský charakter. |
(116) |
Belgické orgány potvrzují, že společnost AGVO se prostřednictvím své dceřiné společnosti AVO účastní obchodní činnosti, tj. provozování rybí aukce, která není ve veřejném zájmu. |
(117) |
Belgické orgány uvádějí, že AGVO ve skutečnosti nedostává vyrovnávací platbu za úkoly obecného zájmu. Ty jsou financovány z rozpočtu AGVO. Metodika pro výpočet vyrovnávací platby tedy neexistuje. Belgické orgány dodávají, že na základě účtů AGVO a EVO není možné rozlišit náklady a příjmy, které se týkají úkolů obecného zájmu a obchodních úkolů. |
9. ROZSAH ŠETŘENÍ
(118) |
Jak lze odvodit z různých bodů (např. bod 85) rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, rozsah šetření je větší než trh rybí aukce a týká se také činností spojených s rybí aukcí (pronájem budov poblíž rybí aukce, správa rybářského přístavu atd.). Proto výhody poskytnuté společnosti AGVO nebo PAKHUIZEN, které se přímo netýkají činnosti rybí aukce, jsou rovněž součástí předmětného řízení. |
(119) |
Komise také analyzovala výhody, které společnosti EVO poskytlo buď přímo město, nebo společnost AGVO. V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení nebyly počáteční kapitál EVO a následná navýšení kapitálu analyzovány jako samostatná opatření oddělená od splátek kapitálu poskytnutého společnosti AGVO. Byly vzaty v úvahu pouze jako jedna z možností, jak společnost AGVO využila splátky kapitálu obdržené od města. Belgické orgány však ve svém vyjádření namítaly, že Komise nerozlišuje dostatečně mezi činnostmi a úkoly, které vykonávají společnosti AGVO, PAKHUIZEN a EVO, a že kvůli rozdělení úkolů mezi AGVO a EVO byly výhody poskytnuté společnosti AGVO relevantní pro současné šetření pouze do té míry, že byly „převedeny“ na společnost EVO. Proto v zájmu jasnosti a s cílem reagovat na výhrady belgických orgánů se poskytnutí počátečního kapitálu společnosti EVO a následná navýšení kapitálu posuzují zvlášť pod bodem 10.1.2.2.3. Otázka skutečného příjemce podpory se posuzuje pod bodem 319. |
10. POSOUZENÍ
10.1 EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY
(120) |
Ustanovení čl. 107 odst. 1 SFUE stanoví, že: Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak. |
10.1.1 PODNIKY
(121) |
Jak je vysvětleno výše, toto šetření se týká případné podpory poskytnuté společnostem AGVO, EVO a PAKHUIZEN a rybářským podnikům využívajícím ostendskou rybí aukci a služby EVO a PAKHUIZEN. Ty všechny se musí hodnotit jako podniky ve smyslu článku 107 SFEU. Jediným subjektem, u kterého mají belgické orgány vážné námitky, je společnost AGVO, která podle belgických orgánů plní pouze úkoly veřejného zájmu. |
(122) |
Belgické orgány uvedly, že AGVO plní „úkoly veřejného zájmu“ (taken van openbaar belang). Ukazuje se však, že společnost AGVO je zapojena do hospodářských činností a musí se proto považovat za podnik (16) ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU z důvodů podrobně rozvedených ve 123. až 129. bodě odůvodnění včetně. |
(123) |
Společnost AGVO nabídla budovy do pronájmu veřejným a poloveřejným institucím a podnikům. AGVO tudíž přímo nabízí služby na trhu (služby pronájmu). |
(124) |
Společnost AGVO je pověřena také využíváním a správou rybářského přístavu. Jak Tribunál a Soudní dvůr potvrdily ve věci Aéroports de Paris (17), správa zařízení infrastruktury může představovat hospodářskou činnost. Bylo to potvrzeno, pokud jde o přístavní infrastrukturu, kromě jiného v případě rozvoje vlámských přístavů a rotterdamského přístavu (18). Komise konstatuje, že společnost AGVO poskytuje služby, zboží a zařízení infrastruktury za úplatu. I podle svých stanov má společnost AGVO právo stanovit a vybírat poplatky na úhradu svých služeb. |
(125) |
AGVO navíc nepřímo, prostřednictvím svých dceřiných společností EVO a PAKHUIZEN, nabízí zboží a služby na trhu. |
(126) |
Společnost AGVO má většinovou účast ve společnostech EVO a PAKHUIZEN a skutečně je ovládá tím, že se přímo nebo nepřímo účastní řízení;
|
(127) |
Mezi společnostmi AGVO, EVO a PAKHUIZEN jsou další vazby, které také dokládají existenci organických a funkčních vazeb mezi společností AGVO a jejími dceřinými společnostmi: společnost AGVO ručila za úvěry poskytnuté pro EVO; společnost AGVO dala společnostem EVO a PAKHUIZEN k dispozici budovy a účetní závěrky AGVO ukázaly, že společnost AGVO společnostem EVO a PAKHUIZEN pravidelně poskytovala úvěry. |
(128) |
Všechny tyto skutečnosti umožňují společnosti AGVO plnit funkce týkající se kontroly, ale také řízení a finanční podpory EVO a PAKHUIZEN. Společnost AGVO musí být z těchto důvodů pro účely soutěžního práva rovněž považována za podnik, zejména kvůli její účasti v EVO a PAKHUIZEN (19). |
(129) |
Komise konstatuje, že belgické orgány připustily, že EVO a PAKHUIZEN fungují jako provozní útvary AGVO, že společnost AGVO se prostřednictvím EVO účastnila obchodních činností a že opatření zvýhodňující AGVO mohou mít vliv na trh prostřednictvím EVO. Ve svých vyjádřeních a odpovědích mají sklon zacházet s AGVO, PAKHUIZEN a EVO jako s jediným podnikem a také výslovně tvrdily, že AGVO a EVO je třeba považovat za jediný subjekt. |
(130) |
A nakonec je třeba poznamenat, že AGVO nemá oddělené účetnictví pro hospodářské úkoly a úkoly, které nemají hospodářský charakter, takže křížové dotace nelze vyloučit. |
10.1.2 VÝHODY PRO DOTYČNÉ PODNIKY
10.1.2.1 Výhody pro AGVO
10.1.2.1.1 Počáteční kapitál
(131) |
Veřejné investice se považují za státní podporu, když je zřejmé, že veřejný orgán, který vkládá kapitál do společnosti, neposkytuje pouze základní kapitál za běžných podmínek tržní ekonomiky. Dochází k tomu v případě, když finanční postavení společnosti, a zejména struktura a objem jejích závazků, je takové, že z kapitálových investic nelze v přiměřené době očekávat běžný výnos (v ziscích z dividend nebo v kapitálových ziscích). Je tedy nutné posoudit, zda by bylo možné soukromého investora o velikosti srovnatelné s velikostí subjektů, které řídí veřejný sektor, přimět k tomu, aby za podobných okolností provedl kapitálové vklady ve stejné výši v souvislosti s restrukturalizací tohoto podniku, nebo zda by se raději rozhodl pro jeho likvidaci s ohledem zejména na dostupné informace a předvídatelný vývoj v době uskutečnění těchto vkladů (20). |
(132) |
Belgické orgány tvrdí, že rozhodnutí města poskytnout společnosti AGVO počáteční kapitál ve výši 250 milionů BEF (6 179 338 EUR) bylo ekonomicky racionální volbou. Rozhodnutí restrukturalizovat aukci bylo učiněno na základě finančního a obchodního plánu, který ukazoval, že s omezenými investicemi by aukce mohla být znovu po 8 letech zisková, pokud nepřevezme ztráty z minulosti. Belgické orgány tvrdí, že soukromý investor by ve stejné situaci přijal totéž rozhodnutí. |
(133) |
Komise na základě informací, které má k dispozici, nemůže tento názor sdílet. |
(134) |
Jak je uvedeno výše, ostendská rybí aukce byla málo výkonná a její podíl na trhu se v letech před restrukturalizací neustále snižoval. Komise má za to, že běžný soukromý subjekt by se v podobné situaci nerozhodl poskytnout počáteční kapitál přes 6 000 000 EUR pouze na základě jednoho finančního plánu obsahujícího finanční prognózu na období 2002/2010 s „kladnými předpoklady“ a obchodního plánu jenom na dvou stránkách. |
(135) |
Jak je podrobně uvedeno v bodu 259, platí to tím více, jelikož společnost AGVO jako pokračovatel ostendské rybí aukce v době poskytnutí počátečního kapitálu naplňovala znaky podniku v obtížích. Kdyby byl běžný soukromý subjekt postaven před společnost v obtížích, chtěl by získat spolehlivé záruky týkající se budoucích perspektiv společnosti a nespokojil by se s dokumenty, na základě kterých město učinilo své rozhodnutí. |
(136) |
Komise zdůrazňuje důležitost investicí na jedné straně a dlouhodobých neustálých ztrát ostendské rybí aukce na druhé straně (21). Zejména s ohledem na tyto skutečnosti spolu s tím, že firma působila na vysoce konkurenčním, ale zmenšujícím se trhu, by běžný soukromý subjekt vycházel ve svém rozhodnutí z důkladnějšího finančního a obchodního plánu obsahujícího různé předpoklady a scénáře a nebral by v úvahu finanční plán založený pouze na jediném předpokladu, který byl navíc hodnocen jako „kladný“. |
(137) |
Zdá se být rovněž vhodné, aby běžný soukromý subjekt vyžadoval studii zejména o tržním prostoru, který je v dané době v odvětví k dispozici, na základě existujících hodnot o vykládkách úlovků a místní poptávky; a aby požádal o plán s vysvětlením, jak měla být činnost restrukturalizována, jaká opatření se předpokládala k zamezení opakovaného výskytu velkých ztrát z minulosti a ke zvýšení produktivity (nové investice, nová marketingová strategie atd.). |
(138) |
Obchodní plán však žádné takové skutečnosti neobsahuje. |
(139) |
Kromě toho vychází z řady předpokladů a věcných důvodů, které se považují za samozřejmé, ale nejsou vysvětleny ani zdůvodněny a někdy vypadají jako vysoce hypotetické nebo nepravděpodobné. Je například obtížné přijmout předpoklad, že obrat aukčních činností se během následujících 5 let zvýší o 10 %, ačkoli v období před restrukturalizací se vykládky úlovků a obrat vytrvale snižovaly, trh se stal vysoce konkurenční a kvóty ryb měly klesající trend. Dále není vůbec vysvětlen výpočet sociálních nákladů a nákladů na outsourcing, vodu a energii. Navíc v obchodním plánu jsou tyto náklady uvedeny s tím, že v průběhu 9 let po vytvoření AGVO zůstávají naprosto neměnné. Zdá se však, že je to stěží možné, zejména když se ve stejném období očekává zdvojnásobení obratu. |
(140) |
V důsledku toho se finanční plán a obchodní plán jeví nejenom jako velmi stručný a neúplný, ale postrádají rovněž důvěryhodnost. Běžný soukromý investor by se o něj neopíral, kdyby chtěl investoval 250 milionů BEF do ztrátového podniku na zmenšujícím se trhu (22). |
(141) |
I kdyby bylo možné připustit, že finanční a obchodní plán byl úplný a spolehlivý, což není tento případ, Komise poznamenává, že soukromý investor by ani tak neinvestoval stejnou částku jako město. Na základě finančního a obchodního plánu se ukazuje, že menší množství kapitálu by také postačovalo. S ohledem na nízkou návratnost kapitálu by běžný soukromý subjekt neinvestoval takovou částku, kdyby to nebylo nevyhnutné. |
(142) |
Belgické orgány zastávají stanovisko, že rozhodnutí pokračovat v průběžných činnostech rybí aukce bylo racionálnější než její uzavření. |
(143) |
Belgické orgány však neuvádějí žádné náklady na likvidaci těchto činností a vůbec nevysvětlují, proč by uzavření nebylo racionálním rozhodnutím. |
(144) |
Belgické orgány se dále snaží zdůvodnit racionálnost rozhodnutí učiněného v roce 2001 o vkladu 250 milionů BEF do AGVO na základě rozhodnutí o privatizaci rybí aukce. Tvrdí, že tato privatizace byla součástí plánu restrukturalizace, o němž bylo rozhodnuto v roce 2001, a že žádná privatizace rybí aukce nebyla bez restrukturalizace možná. |
(145) |
Komise připomíná, že podle ustálené judikatury a praxe pro zjištění, zda se stát choval jako investor v tržním hospodářství, je třeba vrátit se do kontextu období, v němž byla přijata opatření finanční podpory, aby bylo možno posoudit hospodářskou racionálnost chování státu, a je tedy třeba zdržet se jakéhokoli posuzování založeného na pozdější situaci (23). |
(146) |
Belgické orgány tvrdí, že předmětná privatizace je součástí rozhodnutí o restrukturalizaci z roku 2001 a že racionálnost rozhodnutí restrukturalizovat rybí aukci se musí posuzovat z hlediska postupu privatizace. Různé dokumenty předložené belgickými orgány však jejich tvrzení nepodporují. V rozhodnutí restrukturalizovat rybí aukci není zejména uveden záměr privatizovat rybí aukci, ani obchodní plán či finanční plán. Nic v těchto dokumentech nenaznačuje, že rozhodnutí investovat 6 200 000 EUR do rybí aukce bylo (mimo jiné) motivováno nebo opodstatněno skutečností, že tato investice by po určité době umožnila privatizovat rybí aukci. Jejich tvrzení se také obtížně srovnává se stanovami společnosti AGVO, které uvádějí, že společnost AGVO je založena na neomezenou dobu, že město hodlá společnost AGVO řídit a že dceřiné společnosti nebo společnosti, v nichž má AGVO podíl, musí být řízeny společností AGVO (a tudíž městem). |
(147) |
Kromě toho by se očekávalo, že o rozhodnutí privatizovat by se uvažovalo, kdyby rybí aukce byla zase zisková, aby se získala lepší cena za rybí aukci, tj. ve skutečnosti cena, která by umožnila uhradit nejméně další investice ve výši 250 milionů BEF. Avšak nejenom že privatizace nebyla ve finančním a obchodním plánu zmíněna, ale rozhodnutí o privatizaci nebylo přijato dokonce ani v době, kdy rybí aukce byla zisková. Naopak bylo přijato po dvou letech vysokých ztrát na úrovni jak AGVO, tak i EVO, a poté, co Komise zahájila šetření. Perspektiva privatizace se tedy nejeví jako součást rozhodnutí o restrukturalizaci učiněné městem v roce 2001. |
(148) |
Belgické orgány kromě toho uvedly, že budoucí soukromý partner převezme goodwill společnosti EVO a může si vybrat aktiva, která bude chtít převzít (zaměstnance ano nebo ne, stroje ano nebo ne, štítky na ryby s popisky ano nebo ne apod.). Nebude muset převzít závazky EVO. Za těchto okolností je těžké pochopit, proč podobný přístup nemohl být uplatněn v hospodářském roce 2001/2002 (bez investování dalších 250 milionů BEF). |
(149) |
Kromě toho, pokud to všechno bylo v roce 2002 součástí plánu restrukturalizace rybí aukce, žádný soukromý investor by nebyl souhlasil s investováním 250 milionů BEF do rybí aukce za účelem jejího pozdějšího opětovného prodeje, neboť na základě obchodního plánu by důvodně nemohl očekávat, že se mu za několik let tato investice navrátí pouhým prodejem goodwillu aukce. V této souvislosti Soudní dvůr rozhodl, že soukromý investor, který uskutečňuje strukturální politiku – ať už obecnou nebo odvětvovou – a řídí se perspektivami dlouhodobé životaschopnosti, by si po letech neustálých ztrát důvodně nemohl dovolit poskytnout vklad kapitálu spojeného s prodejem podniku, který nedává žádnou naději na zisk, a to ani dlouhodobě (24). |
(150) |
Belgické orgány poznamenávají, že restrukturalizace, po níž následuje privatizace, umožní návratnost investic z nájemného, které se bude vyžadovat za budovy rybí aukce. |
(151) |
Tento argument však také není přesvědčivý. Finanční plán uváděl, že v průběhu příštích 8 let město přijde o 121 603 000 BEF (kromě kumulovaných minulých ztrát), než bude schopno získat náhradu za část kapitálového vkladu ve výši 250 milionů BEF, o němž bylo rozhodnuto v roce 2001. Komise konstatuje že město mohlo už v roce 2002 rozhodnout o pronájmu budov rybí aukce třetí straně. Bylo by mu to umožnilo už od roku 2002 nahradit významnou sumu peněz vynaložených na rybí aukci před její restrukturalizací, nebo přinejmenším pokrýt finanční náklady vyplývající z hrazení bankovních úvěrů, namísto aby podstoupil velmi vysoké riziko – zejména ve světle dřívější nízké výkonnosti aukce – že se zvýší objem ztrát, které se budou muset později uhradit. |
(152) |
Belgické orgány dále zdůrazňují, že rozhodnutí restrukturalizovat rybí aukci nebylo přijato snadno; nejdřív ho totiž zamítl veřejný orgán, který kontroluje město (toezichtautoriteit), neboť nebyly dostatečné vyhlídky, že rybí aukce bude životaschopná. Dokumenty předložené Komisi skutečně ukazují, že rozhodnutí restrukturalizovat aukci bylo nejdříve zamítnuto, protože na základě prvního finančního plánu se po 5 letech očekávaly kumulované ztráty ve výši 190 000 000 BEF. |
(153) |
Tato skutečnost nečiní rozhodnutí racionálnějším, ale naopak ukazuje, že především záměr restrukturalizovat rybí aukci a poskytnout jí nový doplňující kapitál nevycházel vůbec z představy, že by po nějaké době byla znovu zisková. Navíc má za následek, že druhý finanční plán se ukazuje být ještě méně úplným a spolehlivým, neboť není dáno žádné vysvětlení, jak bylo možné v prvním a druhém plánu dospět k tak rozdílným výsledkům. Je tedy dokonce ještě méně pravděpodobné, že by soukromý investor za stejných okolností přijal rozhodnutí investovat dalších 250 milionů BEF do aukce. |
(154) |
Na základě výše uvedených důvodů dospěla Komise k závěru, že rozhodnutí investovat 250 milionů BEF do aukce by běžný soukromý investor za stejných okolností neučinil. Potvrzují to i dokumenty předložené Komisi. Ukazují, že jeden z důvodů, proč bylo rozhodnuto aukci restrukturalizovat a ne zlikvidovat, měl politickou a sociální povahu s tím, že restrukturalizace pomůže udržet zaměstnanost ve městě, kde míra nezaměstnanosti přesahuje 12 % (25), tj. důvod, který by soukromý investor nevzal v úvahu (26). |
(155) |
V důsledku toho toto opatření poskytuje společnosti AGVO výhodu ve srovnání s konkurenty a ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU tedy zvýhodňuje tento podnik. |
10.1.2.1.2 Pozemek a budovy
(156) |
Společnosti AGVO od jejího založení bylo podle článku 30 stanov společnosti uděleno výlučné právo bezplatně využívat pozemek a budovy ostendského rybářského přístavu. |
(157) |
V roce 2004 byly poskytnutím plného vlastnictví vloženy do společnosti AGVO různé budovy a infrastruktura nacházející se v ostendském rybářském přístavu, které podle záznamů města z té doby mají rozlohu 57 500 m2. Podle obecních účtů měl tento majetek v té době účetní hodnotu 14 891 524 EUR. Komise neobdržela informace, které by umožnily stanovit tržní hodnotu nemovitostí v době jejich převodu na společnost AGVO. |
(158) |
Belgické orgány tvrdí, že rozhodnutí převést vlastnictví nemovitostí na AGVO se nemůže vůbec považovat za státní podporu, neboť se týká pouze převodu nemovitostí mezi dvěma veřejnými orgány, jelikož společnost AGVO se neúčastní obchodních činností. |
(159) |
Jak je však uvedeno v bodě 10.1.1 tohoto rozhodnutí, společnost AGVO se účastní obchodních činností přímo a prostřednictvím svých dceřiných společností nepřímo a musí se považovat za podnik. Rozhodnutí převést vlastnictví nemovitostí na společnost AGVO nelze proto chápat pouze jako převod nemovitostí mezi dvěma veřejnými orgány, a to zejména z toho důvodu, že dotčené nemovitosti se ve velké míře používají pro příslušné hospodářské činnosti (služby související s pronájmem, provozování rybí aukce, správa rybářského přístavu). |
(160) |
Komise má za to, že běžný soukromý subjekt by nesouhlasil s převodem vlastnictví budov takové hodnoty, aniž by za ně dostal přiměřenou cenu. |
(161) |
Belgické orgány uvedly, že budovy byly ve špatném stavu, a proto byla jejich účetní hodnota nadhodnocena. Belgické orgány navíc tvrdily, že náklady na renovaci, které musela uhradit společnost AGVO, byly tak vysoké, že převod vlastnictví lze považovat za bezvýznamnou transakci. |
(162) |
Belgické orgány však neposkytly Komisi důkaz prokazující, že účetní hodnota dotčených aktiv byla nadhodnocena, a Komise ani neobdržela žádný důkaz prokazující, že náklady na renovaci se rovnají skutečné hodnotě vlastnických práv na uvedené budovy. |
(163) |
Informace, které má Komise k dispozici, naopak ukazují, že argument belgických orgánů nelze přijmout. |
(164) |
Především je třeba poukázat na to, že společnosti AGVO bylo před převodem vlastnictví a od jejího založení uděleno výlučné právo bezplatně používat pozemky a budovy rybářského přístavu, včetně rybí aukce. Stanovy společnosti neobsahují žádný konkrétní závazek týkající se povinných renovačních prací, které by měla vykonat společnost AGVO. Podle článku 3 stanov má společnost AGVO právo vykonávat, pokud si to bude přát, jakékoli práce související s údržbou, opravami a modernizací budov (27), ale stanovy společnosti neobsahují žádné ustanovení, které by společnosti AGVO ukládalo povinnost renovovat určité budovy. |
(165) |
Společnost AGVO tedy měla od svého založení k dispozici pozemky a budovy rybářského přístavu, aniž by musela platit nájemné nebo jiný druh náhrady. Soukromý subjekt by nebyl souhlasil s udělením výlučných užívacích práv nějakému podniku, aniž by dostal odpovídající náhradu. |
(166) |
Ani smlouva o převodu prostřednictvím vkladu nemovitého majetku ze dne 30. prosince 2004, kterou bylo vlastnické právo na budovy převedeno z města na společnost AGVO, neobsahuje žádné konkrétní podmínky nebo povinnosti AGVO týkající se konkrétních renovačních prací. Ve skutečnosti jde o obecnou smlouvu, kdy město předává společnosti AGVO veškerá práva a povinnosti týkající se předmětných budov. Povinnosti uložené společnosti AGVO ve smlouvě se nezdají být takové povahy, aby opodstatňovaly, že nebude vyžadována žádná úhrada za převzetí vlastnictví budov. |
(167) |
Dále není zpochybněno, že společnost AGVO má rovněž právo nabízet budovy do pronájmu nebo udělit koncesionářská práva. Budovy, přinejmenším část z nich, mají obchodní hodnotu. Belgické orgány připustily, že část z nich byla pronajata veřejným a poloveřejným organizacím a část pro soukromé účely (viz bod 46 tohoto rozhodnutí). |
(168) |
A nakonec Komise konstatuje, že společnosti AGVO byla poskytnuta další výhoda, pokud jde o výše uvedené náklady na renovaci. Belgické orgány předložily Komisi seznam záruk, které byly bezplatně poskytnuty za některé úvěry. Podle seznamu předaného Komisi některé z těchto zaručených úvěrů byly určeny k financování nákladů na renovaci. Proto kromě skutečnosti, že společnost AGVO nebyla povinna provádět tuto renovaci, náklady přinejmenším na některé renovace provedené společností AGVO byly těmito zárukami sníženy. Také z tohoto důvodu nelze přijmout argument, že převod vlastnictví se uskutečnil bezplatně jako určitý druh „vyrovnávací platby“ za mimořádně vysoké náklady na renovaci, kterou musela společnost AGVO uskutečnit. |
(169) |
I kdyby bylo možné náklady na renovaci považovat za mimořádně důležité s tím, že představují určitý druh náhrady za převod vlastnictví budov, což belgické orgány neprokázaly, skutečnost, že společnosti AGVO bylo už od jejího založení uděleno výlučné právo na bezplatné používání pozemku a budov ostendského rybářského přístavu, musí být i tak považována za výhodu. která představuje státní podporu. Otázku, zda město postupovalo jako běžný soukromý investor, je ostatně třeba posoudit ve světle informací dostupných v době přijetí rozhodnutí (28). V daném případě, kdy bylo učiněno rozhodnutí, musí město vědět, že poskytuje společnosti AGVO výhodu, neboť v bodě 11 obchodního plánu, který zpracovala společnost HAMA Consult NV dne 9. listopadu 2001, se jasně uvádí, že rybí aukce byla v poslední době modernizována a v příštích 10 letech se neočekávají žádné významné investice. |
(170) |
Kromě toho podle sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (29) za účelem převodu vlastnictví budov ve veřejném vlastnictví, který je považován za odpovídající tržní hodnotě, by se prodej musel běžně uskutečnit buď v rámci nepodmíněného nabídkového řízení, nebo podle nezávislého znaleckého ocenění. Nebyl zvolen ani jeden z těchto postupů. Znalecké ocenění hodnoty budov a náležitá úhrada za výlučné uživatelské právo udělené společnosti AGVO a pak převod vlastnictví by byl v daném případě o to potřebnější, neboť belgické orgány měly za to, že účetní hodnota neodpovídá reálné hodnotě. |
(171) |
V důsledku toho se ukazuje, že bezplatné poskytnutí budov městem a následně jejich vklad do společnosti AGVO je úkon, který nelze považovat za slučitelný s běžnými ekonomickými normami a za úkon, který by běžný soukromý investor za podobných podmínek učinil. |
(172) |
Belgické orgány zastávají stanovisko, že jelikož byl majetek převeden zpátky na město (bez náhrady), otázka státní podpory již nevyvstává. |
(173) |
Komise však nemůže s tímto stanoviskem souhlasit. |
(174) |
Komise by chtěla zdůraznit, že zpětný převod majetku na město nemá vliv na skutečnost, že od roku 2002 do roku 2009 měla společnost AGVO bezplatně prospěch z výlučného práva na používání dotčených budov, ať už na základě článku 30 svých stanov, nebo na základě smlouvy o převodu majetku ze dne 30. prosince 2004. Zejména není jisté, že hodnota majetku tak, jak byl v poslední době převeden zpátky, se rovná nejméně hodnotě výhod uvedených v předchozí větě a úroku splatného podle předpisů o státní podpoře týkajících se nezákonné a neslučitelné podpory, která musí být vrácena. |
(175) |
Komise kromě toho zastává stanovisko, že pokud by společnost AGVO nadále tyto budovy po jejich převodu bezplatně nebo za nájem pod tržní cenou využívala, měla by dál prospěch ze státní podpory (30). |
10.1.2.1.3 Bezplatné záruky za úvěry
(176) |
V souladu s bodem 2.1.1 oznámení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (dále jen „oznámení o zárukách“) (31) se státní záruka považuje za výhodu pro určitý podnik, pokud umožňuje příjemci úvěru získat lepší finanční podmínky pro úvěr, než jsou běžně dostupné na finančních trzích, aniž by platil tržní cenu za záruku. S cílem určit běžné tržní podmínky by se postup města měl porovnat s postupem soukromého věřitele, který jedná se zřetelem k dosažení přiměřeného zisku (32). |
(177) |
Oznámení o zárukách poskytuje určité náznaky, jak se záruka posuzuje v rámci předpisů o státní podpoře. Zejména stanoví, že záruka musí splňovat určitá kritéria, aby nebyla považována za státní podporu. |
(178) |
Některá z nich vyvolávají v daném případě otázky. Za záruky nebyla zaplacena tržní cena, neboť byly úplně bezplatné. |
(179) |
Záruky navíc pokrývaly více než 80 % dlužného úvěru, protože se vztahovaly na celý úvěr. To posiluje získanou výhodu, jelikož v případě 100 % státní záruky nemá věřitel motivaci důkladně posoudit úvěruschopnost AGVO a tedy náležitě stanovit finanční podmínky úvěru podle rizikového profilu podniku (33). |
(180) |
Je proto zřejmé, že tyto záruky umožnily společnosti AGVO získat lepší finanční podmínky pro úvěry, než jsou běžně dostupné na finančních trzích (34), zejména s ohledem na špatné a často i záporné výsledky společnosti AGVO a jejích dceřiných společností. |
(181) |
Belgické orgány tvrdí, že je běžné, když akcionář poskytne bezplatnou záruku pro podnik, který ovládá. Toto stanovisko však není podloženo žádným důkazem nebo příkladem. Kromě toho je mimořádně obtížné uvést jej v soulad s chováním soukromého věřitele. |
(182) |
Rozhodnutí města poskytnout finančním institucím bez jakýchkoli poplatků záruky za úvěry, které si vzala společnost AGVO, je za běžných podmínek na finančních trzích skutečně naprosto neobvyklé. V obvyklé situaci by za takovou záruku byla zaplacena příslušně zvýšená cena, která odráží riziko spojené se zárukou (35), i když je ručitelem akcionář s většinovým hlasovacím právem (36). Kromě toho běžný soukromý věřitel, který poskytuje záruky, by před jejich poskytnutím přijal určitá preventivní opatření a předem by si ověřil podmínky úvěru, související riziko apod. Informace předložené Belgií však ukazují, že se tak nestalo (37). V daném případě je to ještě více problematické s ohledem na finanční situaci rybí aukce, která v minulých letech opakované utrpěla těžké ztráty, a která působí na vysoce konkurenčním a zmenšujícím se trhu (38). |
(183) |
Jak je podrobněji uvedeno ve 259. bodě odůvodnění, AGVO se musí považovat za podnik ve finančních obtížích ve smyslu pokynů na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Podle ustálené praxe se u záruk poskytovaných společnostem v obtížích má za to, že pravděpodobně představují státní podporu (39). |
(184) |
Belgické orgány tvrdí, že záruky byly poskytnuty za úvěry na renovační práce provedené na budovách pronajatých veřejným a poloveřejným institucím. Dodávají, že jelikož záruka je součástí veřejného úkolu AGVO, je nutné ji chápat jako podílející se na tomto veřejném úkolu a nelze ji tedy považovat za státní podporu. |
(185) |
Především je třeba poznamenat, že není jisté, že zaručené úvěry byly skutečně použity pro určený účel. I když je pravda, že informace předložené Komisi naznačují, že město poskytlo záruky na základě záměru AGVO využít úvěry na financování renovačních prací, zdá se rovněž, že město bezplatné záruky nespojovalo s realizací renovačních prací a bezplatné záruky ani nezrušilo, ani nepožádalo o úhradu, když se později zjistilo, že úvěry byly ve skutečnosti použity na jiné účely. |
(186) |
Belgické orgány uvedly, že se tak stalo a úvěry byly použity na jiné účely než ohlášený cíl. Například úvěr od Fortis, který byl původně určen na financování nákupu akcií ve společnosti PAKHUIZEN, nebyl nakonec využit pro tento účel, ale zřejmě na renovační práce. |
(187) |
Belgické orgány dále připustily, že úvěr od ING Bank ve výši 550 000 EUR, původně určený na renovační práce, byl nakonec použit na podporu EVO. Je nesporné, že bezplatnou záruku za tento úvěr nelze považovat za příspěvek k renovačním úkolům. Jinými slovy není možné říci, že město se chovalo tak, jako by se choval běžný soukromý ručitel (včetně toho, který by ovládal uvedenou společnost), a sice že by si nejdříve ověřil, zda úvěr, na který se bude vztahovat poskytnutá záruka, bude se vší pravděpodobností splacen, a potom by si ověřil, zda úvěr byl použit výlučně pro projekt, pro který byl původně určen. |
(188) |
Pokud jde o zaručené úvěry, které byly skutečně (plně nebo zčásti) použity na financování renovačních prací, je nutné připomenout, že činnost AGVO související s pronájmem je ekonomickou činností a poskytnutí bezplatné záruky zvýhodňuje AGVO na trhu s nájmy. Kromě toho bezplatná záruka obecně zlepšuje finanční situaci AGVO a umožňuje jí využívat finanční zdroje, které by za normálních okolností byly využity k zaplacení úhrady na jiné účely než na renovaci budov pronajatých veřejným a poloveřejným institucím. |
(189) |
A nakonec i kdyby bylo přijato, že pronájem budov veřejným a poloveřejným institucím by se mohl považovat za služby obecného hospodářského zájmu svěřené společnosti AGVO, podmínky stanovené ve věci Altmark nejsou splněny, takže je nutné učinit závěr, že bezplatné záruky představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
(190) |
Soudní dvůr ve svém rozsudku ve věci Altmark rozhodl, že vyrovnávací platba za závazek veřejné služby nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud splňuje tato kumulativní kritéria: „(…) Za prvé, podnik-příjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány (…); (…); Za druhé, parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem (…)“; „(…) Za třetí, vyrovnání nemůže přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností (…)“; a „(…) Za čtvrté, není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky umožňujícího vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil ve stejném odvětví při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.“ |
(191) |
Tato kritéria nejsou v daném případě splněna. Kromě skutečnosti, že lze pochybovat o tom, zda společnost AGVO byla pověřena plněním závazku veřejné služby v souvislosti s pronajímáním budov veřejným nebo poloveřejným organizacím, Komise konstatuje, že belgické orgány výslovně potvrdily, že nebyly stanoveny žádné parametry pro výpočet vyrovnání. Společnost AGVO si navíc nezvolila systém odděleného účetnictví a nic nebrání nadměrné náhradě a křížovým dotacím mezi různými činnostmi AGVO. Společnost AGVO kromě toho nebyla vybrána prostřednictvím postupu zadávání veřejných zakázek a belgické orgány neprokazují, že služby jsou společnosti poskytovány za nejnižší cenu. |
10.1.2.1.4 Daně
(192) |
Město udělilo společnosti AGVO právo stanovit a vybírat komunální daně za využívání rybářského přístavu a aukce. |
(193) |
U daní takto vybíraných společností AGVO se ukazuje, že tvoří zdroje, které jsou k dispozici státu, a které byly zčásti (40) převedeny na AGVO. Mimo to představují výhodu, která by běžně nebyla poskytnuta, a v důsledku toho zvýhodňují tento podnik ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
(194) |
Belgické orgány v daném případě uvedly, že výběr daní je součástí úkolů veřejného zájmu, kterými byla pověřena společnost AGVO, a ve skutečnosti tvoří náhradu za ně, a to zejména za úkoly týkající se správy rybářského přístavu. Tvrdí, že převod úkolů a právo vybírat daně by se měly považovat za pouhé rozdělení úkolů v rámci státu a nelze je hodnotit jako státní podporu. |
(195) |
Avšak jak už bylo uvedeno v bodě 10.1.1 tohoto rozhodnutí, společnost AGVO naplňuje znaky podniku ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, což belgické orgány také ve svém dopise ze dne 27. listopadu 2009 potvrdily. Jak je vysvětleno ve 124. bodě odůvodnění, správa rybářského přístavu představuje hospodářskou činnost. |
(196) |
Komise posoudila, zda by právo vybírat daně a používat výnosy bylo možné hodnotit jako vyrovnávací platbu za závazek služby obecného hospodářského zájmu a zda byla splněna kumulativní kritéria judikatury ve věci Altmark. |
(197) |
Jak však už bylo uvedeno ve 191. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, uvedená kritéria nebyla splněna, neboť například nebyly stanoveny parametry pro vyrovnání. |
(198) |
A nakonec i kdyby bylo přijato, že právo vybírat daně a používat výnosy z nich je třeba považovat za vyrovnávací platbu/náhradu za úkoly veřejného zájmu (který nemá hospodářský charakter), stále platí, že AGVO vykonává rovněž obchodní činnosti, které byly výslovně potvrzeny belgickými orgány. Jelikož belgické orgány rovněž připustily, že AGVO nemá oddělené účetnictví a že nebylo možné oddělit náklady a příjmy týkající se neobchodních úkolů AGVO, nelze zamezit křížovým dotacím a daně je nutné považovat za výhodu. |
10.1.2.1.5 Závěr
(199) |
S ohledem na výše uvedené body odůvodnění poskytla opatření uvedená v bodech 10.1.2.1.1 až 10.1.2.1.4 včetně společnosti AGVO výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
10.1.2.2 Výhoda pro EVO
(200) |
Komise je toho názoru, že společnosti EVO poskytlo podporu přímo město, a to poskytnutím bezplatných záruk za úvěry od soukromých bank, a prostřednictvím AGVO tím, že jí bylo umožněno bezplatně používat budovy o rozloze 13 600 m2 a že jí byly poskytnuty bezplatné záruky za úvěry od soukromých bank a počáteční kapitál a navýšení kapitálu. |
10.1.2.2.1 Bezplatná záruka za úvěry
(201) |
Pokud jde o záruky od města a AGVO, Komise poznamenává, že za záruky nebyla zaplacena tržní cena, neboť záruky jsou úplně bezplatné. Kromě toho pokrývají více než 80 % dlužných úvěrů. |
(202) |
Belgické orgány tvrdí, že je běžné, když akcionář poskytne bezplatnou záruku pro podnik, v němž má většinovou účast a který ovládá. Toto stanovisko však není podloženo žádným důkazem. Kromě toho je mimořádně obtížné uvést jej v soulad s chováním soukromého investora. V obvyklé situaci by za takovou záruku byla zaplacena příslušně zvýšená cena, která odráží riziko spojené se zárukou (41), i když je ručitelem mateřská společnost (42). Mimo to už existuje judikatura Soudního dvora, podle které obchodní transakce, dokonce i ve skupině veřejných podniků, musí být hrazeny podle běžných tržních podmínek (43). |
(203) |
Dále je třeba poznamenat, že jak bylo podrobněji uvedeno ve 306. bodě odůvodnění, EVO se musí považovat za společnost v obtížích ve smyslu pokynů na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 a pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích z roku 2004 (44) (dále jen „pokyny pro záchranu a restrukturalizaci z roku 2004“). Její finanční situace zůstala obtížná v průběhu celého období 2003–2008. Do konce roku 2003 přišla o více než polovinu základního kapitálu, což je situace, která se v dalších letech nezměnila, nehledě na následná navyšování kapitálu. |
(204) |
Podle ustálené praxe se u záruk poskytovaných společnostem v obtížích má za to, že pravděpodobně představují státní podporu (45). |
(205) |
Belgické orgány doplnily, že bez bezplatné záruky od města by společnost EVO nebyla schopna úvěry získat. Podle názoru Komise toto potvrzení a trvale špatná finanční situace EVO ukazují, že ani úvěry poskytnuté soukromými bankami na základě bezplatné záruky zajištěné městem (nebo společností AGVO) by bez této záruky nebyly získány. Zaručené úvěry proto také poskytují výhodu pro společnost EVO (46). |
(206) |
A nakonec belgické orgány tvrdí, že záruky je třeba chápat jako součást restrukturalizace rybí aukce. |
(207) |
Komise však konstatuje, že v obchodním plánu nebyla uvedena ani bezplatná záruka, ani investice, na které byly zřejmě získány úvěry. Kromě toho úvěry a dotyčné záruky (tj. ty, které už byly skutečně k dispozici), nebyly poskytnuty v roce 2002, kdy byla společnost založena, ale později v letech 2004 a 2005. Řada poskytnutých záruk rovněž ukazuje, že na žádost byly poskytnuty pokaždé, když se tvrdilo, že EVO potřebuje záruku na získání úvěru od nějaké úvěrové instituce. Komise také poznamenává, že jeden z úvěrů, který poskytla společnost Fortis a za který ručilo město, byl ve skutečnosti použit na poskytnutí úvěrů majitelům plavidel a je obtížné pochopit, jak by se mohl považovat za součást plánu restrukturalizace nebo dokonce budoucí privatizace rybí aukce. |
(208) |
Komise se proto domnívá, že bezplatné záruky poskytnuté městem a společností AGVO ve prospěch společnosti EVO představují výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
10.1.2.2.2 Budovy
(209) |
Belgické orgány tvrdily, že rozhodnutí AGVO udělit společnosti EVO právo na bezplatné používání budov lze považovat za odpovídající běžným tržním normám a běžný soukromý investor by jej tedy za podobných podmínek učinil. |
(210) |
Komise nemůže s tímto stanoviskem souhlasit. Toto stanovisko je v rozporu s tvrzením belgických orgánů, že budoucí strategický partner bude muset uzavřít nájemní smlouvu pro používání budov rybí aukce a bude muset platit nájemné. Navíc nelze rovněž tvrdit, že společnost AGVO jako plný vlastník EVO (47) očekávala značné zisky EVO, takže by kapitálové zisky takto realizované společností EVO opodstatňovaly neplacení nájemného. Konec konců aukce vykazovala vysoké průměrné roční ztráty. |
(211) |
Belgické orgány tvrdily, že neplacení nájemného bylo kompenzováno tím, že společnost EVO hradila náklady na renovaci a opravy pro rybí aukci, které by běžně musel hradit vlastník. Podle belgických orgánů společnost EVO zaplatila od roku 2002 částku ve výši 182 377,31 EUR za renovační práce a práce související s infrastrukturou rybí aukce. |
(212) |
Komise především konstatuje, že belgické orgány nepředložily žádné dokumenty, které by potvrzovaly, že společnost EVO měla za povinnost hradit veškeré náklady na renovaci budov rybí aukce; nepředložily ani žádné dokumenty potvrzující, že společnost EVO skutečně uhradila 182 377,31 EUR za renovační práce. |
(213) |
Komise dále poznamenává, že belgické orgány neprokázaly, že by bylo velmi neobvyklé, kdyby nájemce hradil náklady na renovaci, a pokud by tomu tak bylo, že by nemusel platit žádné nájemné. Ani neuvedly, jaký druh prací byl vykonán, takže Komise nemůže určit, zda dotyčné práce byly pro nájemce neobvyklé. Z obdrženého dokumentu se navíc zdá, že od roku 2004 do roku 2007 také společnost AGVO vykonávala práce na renovaci rybí aukce, a to v hodnotě 36 497,40 EUR. Zdá se, že to není v souladu se stanoviskem belgických orgánů, podle kterého by společnost EVO musela hradit všechny náklady na údržbu a renovaci. |
(214) |
Belgické orgány dále nepředložily žádný důkaz prokazující, že by částka ve výši 182 377,31 EUR zaplacená údajně společností EVO za renovační práce odpovídala nájemnému, které se podle běžných tržních podmínek mělo hradit po dobu více než 5 let za využívání budov o rozloze 13 600 m2. |
(215) |
Navíc i kdyby bylo možné náklady na renovaci považovat za mimořádně důležité a za určitý druh náhrady za využívání budov, což belgické orgány neprokázaly, obchodní plán ze dne 21. listopadu 2001 jasně uvádí, že jelikož rybí aukce byla v poslední době modernizována, neočekávají se v následujících 10 letech žádné významné investice. Z toho vyplývá, že když se společnost AGVO v roce 2002 rozhodla dát budovy bezplatně k dispozici společnosti EVO, aniž by se dalo důvodně očekávat, že náklady vyplývající z údajné povinnosti společnosti EVO financovat jejich údržbu se budou rovnat nejméně nájemnému, které by za ně byl ochoten platit soukromý subjekt, poskytla tím společnosti EVO výhodu. Co se týče toho, že otázku, zda společnost AGVO postupovala jako běžný soukromý investor, je třeba posoudit ve světle informací dostupných v době přijetí rozhodnutí (48), je nutné učinit závěr, že společnost EVO obdržela státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že v roce 2002 obdržela k bezplatnému využívání budovy o rozloze 13 600 m2. |
10.1.2.2.3 Počáteční kapitál a následná navýšení kapitálu
(216) |
Pokud jde o počáteční kapitál ve výši kolem 370 000 EUR pro společnost EVO, Komise se odvolává na analýzu v bodě 10.1.2.1.1 tohoto rozhodnutí. Belgické orgány skutečně potvrdily, že počáteční kapitál EVO byl financován prostřednictvím počátečního kapitálu AGVO. Jak už Komise uvedla, soukromý investor by se nebyl rozhodl restrukturalizovat rybí aukci a investovat do ní částku 250 milionů BEF, a tím spíše by s částí nového kapitálu nezaložil 100 % dceřinou společnost. |
(217) |
Pokud jde o navýšení kapitálu tím, že společnost AGVO prominula pohledávku, Komise se může odvolat také na analýzu v bodě 10.1.2.1.1) tohoto rozhodnutí. Belgické orgány skutečně potvrdily, že navýšení kapitálu byla rovněž (zčásti (49)) financována prostřednictvím počátečního kapitálu AGVO. |
(218) |
Kromě toho existují ještě další důvody, proč je nutné mít za to, že společnost AGVO nejednala tak, jak by se ve stejné situaci choval soukromý investor. |
(219) |
Veřejné investice se považují za státní podporu, je-li zřejmé, že finanční postavení dotčené společnosti, a zejména struktura a objem jejích závazků, je takové, že běžný výnos (v ziscích z dividend nebo v kapitálových ziscích) nelze z kapitálových investic v přiměřené době očekávat. |
(220) |
Komise poznamenává, že k prvnímu navýšení kapitálu prominutím pohledávky došlo dne 31. prosince 2004, téměř po roku a půl existence EVO. Navýšení kapitálu bylo očividně zamýšleno jako opatření za účelem vyrovnání vysokých ztrát EVO. Totéž lze říci o navýšení kapitálu v roce 2005 a 2007. Opatření zjevně nebyla přijímána s cílem získat v krátkodobé nebo dokonce i dlouhodobé perspektivě nějakou návratnost kapitálu, ale pouze s cílem vyrovnat minulé ztráty. Soukromý investor by se vůbec nerozhodl poskytnout navýšení kapitálu, zejména pokud jde o poslední dvě navýšení. Společnost EVO neměla dobré finanční a ekonomické postavení a situace se zřejmě nevyvíjela tak, jak to bylo uvedeno v obchodním plánu, podle kterého se předpokládalo soustavné snižování ztrát a ne jejich rychlý růst. Již do konce roku 2003 přišla společnost EVO o více než polovinu svého základního kapitálu, což je situace, která se v dalších letech nezměnila, nehledě na následná navyšování kapitálu. Soukromý investor by se bez jakékoli vyhlídky na budoucí návratnost kapitálu nerozhodl navýšit kapitál společnosti, aby vyrovnal ztráty (50). Naopak, vážně by zvažoval jiné dostupné možnosti (zrušení podniku, prodej apod.) a přinejmenším by požadoval určité záruky nebo restrukturalizační opatření. Konkrétní forma navýšení kapitálu (prominutí pohledávky) také potvrzuje, že toto navýšení kapitálu si nelze vykládat jako součást restrukturalizace připravované v roce 2001. |
(221) |
Kromě toho je třeba poznamenat, že EVO se musí považovat za společnost ve finančních obtížích (51). Podle ustálené praxe se navýšení kapitálu poskytnuté společnostem v obtížích považuje za státní podporu (52). |
(222) |
Následná navýšení kapitálu poskytla proto společnosti EVO výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
10.1.2.3 Výhoda pro PAKHUIZEN
(223) |
Pokud jde o dlouhodobou nájemní smlouvu o využívání budov společností PAKHUIZEN (53), s ohledem na dostupné informace je Komise toho názoru, že poskytuje výhodu. Především poplatek ve výši pouze 25 EUR nelze považovat za běžnou platbu za dlouhodobý pronájem budov o rozloze 14 754 m2 na dobu 45 let, i když tyto budovy byly ve velmi špatném stavu a potřebovaly renovaci. Nic na tom nemění ani skutečnost, že společnost PAKHUIZEN musela renovovat budovy. Podle belgického práva (54) vlastník budov skutečně nemá za povinnost opravovat budovy. Naopak nájemce má za povinnost udržovat budovy v dobrém stavu a vykonávat všechny běžné opravářské práce. Belgické orgány neprokázaly, že by renovační práce, které musela společnost PAKHUIZEN vykonat na základě dlouhodobé nájemní smlouvy, vycházely nad rámec „běžných oprav“. Belgické orgány navíc nepředložily žádný důkaz, že náklady vyplývající z této povinnosti jsou ve stejné výši jako platba nájemného, kterou by bylo možné za běžných tržních podmínek získat za budovy. |
(224) |
Belgické orgány mimoto připustily, že společnost PAKHUIZEN nesplnila své renovační povinnosti a nerespektovala účel budov. Město očividně proti společnosti PAKHUIZEN nepodniklo žádné kroky s cílem vynutit plnění smlouvy, ačkoli mělo právo tak učinit. Proto i když se zohlední náklady na renovaci, a nájemné ve výši 25 EUR za rok by se bylo mohlo považovat za odpovídající tržní ceně – což nelze – společnost PAKHUIZEN by byla v každém případě získala výhodu od okamžiku, kdy bylo zřejmé, že město se zřeklo práva vynutit plnění smlouvy. |
(225) |
Kromě toho pokud jde o pronájem budov společnosti PAKHUIZEN za podmínek jejich udržování a renovace, je třeba poznamenat, že podle zásady investora v tržním hospodářství a také s ohledem na podmínky stanovené ve sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci lze mít za to, že veřejné orgány postupují jako subjekt v tržním hospodářství, když nabízejí smlouvy za nejvyšší možné ceny v otevřeném, transparentním a nediskriminačním nabídkovém řízení uchazeči s nejvyšší nabídkou nebo podle odhadu tržní hodnoty nezávislým odborníkem. Zdá se však, že se tak nestalo. |
(226) |
A nakonec skutečnost, že vlastník budov (původně město, potom AGVO) má po 27 letech právo na polovinu ročního zisku PAKHUIZEN, nic nemění na výše uvedené analýze. Tato výhoda je příliš vzdálená a nejistá, než aby pro vlastníka budov měla nějakou skutečnou aktuální hodnotu. Navíc i kdyby měla nějakou takovou hodnotu, belgické orgány neprokázaly, že tato hodnota – i když se vezme 25 EUR za rok dohromady s (nikoli běžnými) náklady na renovaci – je tak vysoká, že dosahuje výše tržního nájemného za používání nemovitostí společností PAKHUIZEN. |
(227) |
V důsledku toho má společnost PAKHUIZEN prospěch z každoroční výhody ve svých provozních nákladech, která představuje výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. |
(228) |
Co se týče období po 26. březnu 2004, což je datum, kdy se vlastníkem předmětných budov stala společnost AGVO, Komise konstatuje, že nájemní smlouva se i nadále uplatňovala za stejných podmínek jako dříve a že výhoda pro společnost PAKHUIZEN proto existovala dál. |
10.1.2.4 Výhoda pro rybářské podniky využívající služby společností EVO a PAKHUIZEN
(229) |
V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise konstatovala, že společnost EVO a možná i společnost PAKHUIZEN nabízela své služby rybářským podnikům, které využívají aukci, pod cenou, kterou by nabízel běžný soukromý subjekt. |
(230) |
Zdá se, že EVO hradí veškeré náklady nebo jejich část za kontejnerovou přepravu ryb z různých míst v Evropě prodávaných na aukci v Ostende. EVO navíc poskytuje úvěry zdánlivě pod tržní cenou za podmínky, že půjčující podnik prodává své úlovky na ostendské aukci. |
(231) |
V připomínkách předložených třetími stranami se poukazuje na to, že společnost EVO provádí další praktiky, které narušují běžnou hospodářskou soutěž na trhu, ale Komise neobdržela informace, které by to potvrdily. Belgické orgány popřely, že společnost EVO nabízela služby pod tržní cenou. |
(232) |
Ačkoli Komise získala velmi málo důkazů o obchodních podmínkách, za nichž EVO nabízí své služby, nelze vyloučit, že podniky využívající ostendskou rybí aukci jsou zvýhodněny ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. V daný okamžik však Komise rovněž spatřuje určitou sílu argumentu belgických orgánů v tom, že skutečnost, že zásluhou státní podpory mohla společnost EVO nabízet své služby za lepších podmínek, než by tomu bylo bez podpory, nutně neznamená, že majitelům plavidel a rybářským podnikům byla poskytnuta státní podpora. |
(233) |
Z těchto důvodů má Komise za to, že nelze s jistotou učinit závěr, že majitelům plavidel byla poskytnuta nějaká výhoda. Mimo to je pravděpodobné, že jelikož Komise v tomto rozhodnutí nařizuje zastavení podpory pro AGVO, EVO a PAKHUIZEN a její navrácení, všechny takové výhody skončí nebo budou přinejmenším omezeny. A nakonec hlavním příjemcem podpory je v každém případě restrukturalizovaná rybí aukce, která využila podporu s cílem udržet se na trhu a zvýšit na něm svůj podíl a nabízela služby se ztrátou, čímž narušila běžné fungování trhu. |
10.1.3 STÁTNÍ ZDROJE A PŘIČITATELNOST
(234) |
Komise konstatuje, že dotyčné činnosti se týkají opatření samotného města a také opatření financovaných prostřednictvím státních zdrojů a přičitatelných městu. |
10.1.3.1 Poskytované veřejným orgánem
(235) |
Za prvé, město poskytlo podporu společnosti AGVO tím, že jí zajistilo počáteční kapitál financovaný z rozpočtu města; poskytlo společnosti AGVO bezplatné záruky za úvěry od soukromých bank; převedlo vlastnictví svých budov na AGVO a dalo společnosti AGVO oprávnění stanovit a vybírat komunální daně. Poskytlo podporu společnosti PAKHUIZEN rovněž prostřednictvím dlouhodobé nájemní smlouvy na využívání jeho budov a společnosti EVO poskytnutím bezplatných záruk za úvěry od soukromých bank. |
(236) |
Tato opatření jsou proto financována ze státních zdrojů a jsou přičitatelná státu. |
10.1.3.2 Opatření přičitatelná veřejnému orgánu
(237) |
Za druhé, pokud jde o výhody, které poskytla společnost AGVO společnosti EVO a společnost AGVO společnosti PAKHUIZEN, Komise konstatuje, že podle příslušných stanov společnosti je AGVO jediným akcionářem společnosti EVO (kromě p. Miroira, který má jedinou z 15 000 akcií a je členem městské rady) a společnosti PAKHUIZEN a jmenuje všechny členy představenstva těchto podniků. Město je jediným akcionářem AGVO a městská rada jmenuje všechny členy představenstva AGVO. Město je tedy v postavení, kdy může uplatňovat dominantní vliv na společnost AGVO. |
(238) |
Společnost AGVO je dále podle svých stanov pověřena řízením, rozvojem a využíváním rybí aukce a rybářského doku v Ostende a jeho vedlejších budov a také rozvojem všech činností, které s nimi přímo nebo nepřímo souvisejí. Jinými slovy, společnost AGVO její stanovy zavazují účastnit se řízení rybí aukce. |
(239) |
Pokud jde konkrétně o dlouhodobý pronájem budov společnosti PAKHUIZEN, tento pronájem poskytlo přímo město. |
(240) |
Proto se ve světle případu Stardust (55) a s ohledem na veřejnou podporu poskytnutou těmto podnikům, jak je popsáno výše, společnost AGVO musí považovat za subjekt ovládaný státem, a její rozhodnutí týkající se vkladů do kapitálu EVO, bezplatných záruk pro EVO za úvěry a práva EVO bezplatně využívat budovy se musí považovat za rozhodnutí financované prostřednictvím státních zdrojů a přičitatelné veřejnému orgánu. |
(241) |
Belgické orgány tato zjištění nenapadly. Naopak potvrdily, že město ovládalo EVO a PAKHUIZEN prostřednictvím AGVO (56). |
10.1.4 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A VLIV NA OBCHOD
(242) |
Aktivity města jsou ve prospěch AGVO, EVO a PAKHUIZEN. AGVO, EVO a PAKHUIZEN tvoří skupinu společností, které působí na společném trhu, prodávají ryby na aukci a poskytují související služby pro odvětví rybolovu. |
(243) |
Trh pro rybí aukce je vysoce konkurenčním trhem, na němž aukce ze sousedících členských států vzájemně přímo soutěží, aby přitáhly rybáře z různých členských států. To znamená, že každá výhoda poskytnutá nějakému účastníkovi na tomto trhu by narušila nebo by hrozila narušit hospodářskou soutěž mezi aukcemi a měla by vliv na obchod mezi členskými státy. |
(244) |
Bylo to potvrzeno v připomínkách obdržených od třetích stran. Rybí aukce Spojeného království a nizozemské a jiné evropské rybí aukce a sdružení rybích aukcí ostatně projevily zájem o vyšetřovací řízení a dokládaly vliv, který opatření státní podpory měla na jejich obchod. |
(245) |
A nakonec Komise poznamenává, že belgické orgány uvedly, že nejenom belgická, ale i jiné rybí aukce z ostatních členských států projevily zájem o koupi ostendské rybí aukce. |
(246) |
Pokud jde o trhy se službami pronájmu, podpora podnikům působícím v těchto odvětvích může narušit hospodářskou soutěž s podniky, které poskytují služby pronájmu v jiných rybářských přístavech, včetně v jiných členských státech, a s podniky, které nabízejí k pronájmu budovy poblíž ostendského rybářského přístavu (což může zahrnovat také podniky z jiných členských států). Opatření podpory mohla rovněž pomoci udržet nebo posílit postavení společností AGVO a PAKHUIZEN na trhu, jejichž činnost by za absence podpory převzaly nebo by mohly převzít jiné podniky. Je třeba připomenout, že podle judikatury Soudního dvora samotná skutečnost, že konkurenceschopnost nějakého podniku by byla posílena vůči soutěžícím podnikům získáním hospodářské výhody, kterou by jinak při svém běžném podnikání nezískal, poukazuje na riziko narušení hospodářské soutěže (57). |
(247) |
Pokud jde o činnosti správy rybářského přístavu, Komise je toho názoru, že podpora těmto podnikům mohla narušit hospodářskou soutěž s podniky, které spravují jiné rybářské přístavy soutěžící s ostendským rybářským přístavem. Opatření podpory také mohla pomoci udržet nebo posílit postavení podniku na trhu v činnosti, kterou by za absence podpory převzal nebo mohl převzít jiný podnik (58). |
(248) |
Komise by chtěla doplnit, že i když společnosti AGVO a PAKHUIZEN nepůsobí přímo na trhu rybí aukce, poskytují pomocné služby pro uvedené činnosti, které mají vliv na přitažlivost rybí aukce. Komise kromě toho konstatuje, že společnost AGVO nepřímo působí na trhu rybí aukce prostřednictvím své dceřiné společnosti EVO. Podpora poskytnutá společnostem AGVO a PAKHUIZEN může proto narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy nejenom na konkrétním trhu, kde tyto společnosti působí (trh s pronájmy a trh rybářského přístavu), ale také na trhu rybí aukce. |
10.1.5 ZÁVĚR
(249) |
S ohledem na výše uvedené zastává Komise stanovisko, že za splňující podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU a tím i za státní podporu je třeba považovat tyto činnosti:
|
10.2 SLUČITELNOST
(250) |
Státní podporu lze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud je v souladu s jednou z výjimek stanovených v SFEU. Dotyčné podniky působí převážně v odvětví rybolovu. Pracují také na trhu se službami pronájmu. Komise má za to, že společnost AGVO jako správce rybářského přístavu a EVO jako provozovatel rybí aukce jsou podniky, jejichž značnou část činností je třeba považovat za spadající do odvětví rybolovu. Pokud jde o PAKHUIZEN, je méně zřejmé, že by tento podnik mohl být považován za působící v odvětví rybolovu. |
(251) |
Co se týče státní podpory pro odvětví rybolovu, opatření státní podpory se považují za slučitelné s vnitřním trhem, pokud jsou v souladu s podmínkami pokynů pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury. Podle bodu 5.3 aktuálně platných pokynů se „protiprávní podpora“ ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 bude posuzovat podle pokynů platných v době, kdy vstoupí v platnost správní akt, jímž se tato podpora zakládá. Podpora tedy musí být posouzena na základě pokynů pro rybolov z roku 2001, 2004 a 2008. |
(252) |
Jelikož společnost PAKHUIZEN nelze považovat za rybářský podnik, Komise konstatuje, že posouzení podpory by mělo vycházet z obecných předpisů platných pro všechna odvětví a z cílů podpory. |
(253) |
A nakonec Komise poznamenává, že belgické orgány nenapadly analýzu Komise, co se týče slučitelnosti. |
10.2.1 PODPORA POSKYTNUTÁ PRO AGVO
(254) |
Pokud jde o státní podporu, kterou město poskytlo společnosti AGVO, pro posouzení je třeba rozlišovat mezi různými opatřeními a termíny, kdy byla poskytnuta. |
10.2.1.1 Počáteční kapitál
(255) |
Belgické orgány tvrdily, že počáteční kapitál je nutné posuzovat v rámci restrukturalizace ostendské rybí aukce. |
(256) |
Podle bodu 2.2.4 pokynů pro rybolov z roku 2001 platných v době restrukturalizace se podpora pro restrukturalizaci podniků v obtížích musí posuzovat v souladu s pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích platných v době, kdy byla podpora poskytnuta, tj. v tomto případě pokyny pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, včetně případů, kdy se týká podniků působících v odvětví rybolovu a akvakultury (59). |
(257) |
Podle bodu 2.1 pokynů na záchranu pro restrukturalizaci z roku 1999 se za podnik v obtížích považuje podnik, který není schopen z vlastních zdrojů nebo finančních prostředků, které získá od svých vlastníků/akcionářů či věřitelů, zamezit ztrátám, které by jej bez vnějšího zásahu ze strany orgánů veřejné moci v krátkodobém nebo střednědobém výhledu téměř jistě odsoudily k ukončení podnikatelské činnosti. Typickými příznaky podniku v obtížích jsou narůstající ztráta, klesající obrat, rostoucí skladové zásoby, nadbytečná kapacita, slábnoucí peněžní tok, narůstající dluh, narůstající úroky a klesající nebo nulová čistá hodnota aktiv. |
(258) |
Podle názoru Komise není pochyb o tom, že ostendská rybí aukce naplňovala v roce 2001 všechny znaky „podniku v obtížích“. Jak bylo vysvětleno v bodě 17, od roku 1991 do roku 2001 se její podíl na zásilkách došlých ryb v belgických přístavech snížil přibližně z 37 % na 20 %. Od roku 1997 do roku 2001 její obrat klesl z 20 550 000 EUR na 13 440 000 EUR a město v průběhu mnoha let zaznamenávalo průměrnou roční ztrátu ve výši 1 850 000 EUR. Město tedy muselo v roce 2001 rozhodnout, zda aukci uzavře, nebo ji bude restrukturalizovat. Komise je proto toho názoru, že ostendská rybí aukce naplňuje znaky „podniku v obtížích“ ve smyslu pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Belgické orgány neměly proti tomuto závěru námitky. |
(259) |
Ačkoli AGVO je nově ustavená právnická osoba, Komise konstatuje, že vytvoření počátečního kapitálu AGVO bylo součástí plánu restrukturalizace ostendské rybí aukce. Jelikož ostendská rybí aukce byla podnikem v obtížích a společnost AGVO byla vytvořena pouze za účelem restrukturalizace ostendské rybí aukce, a protože společnost AGVO převzala nejenom aktiva ostendské rybí aukce, ale také finanční náklady na různé bankovní úvěry, společnost AGVO je možné v době, kdy byl poskytnut počáteční kapitál, považovat za podnik v obtížích. Lze mít tedy za to, že počáteční kapitál představuje podporu na restrukturalizaci (60) ve smyslu pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. |
(260) |
I když je společnost AGVO způsobilá pro podporu podle bodu 30 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, podpora na restrukturalizaci aukce založením společnosti AGVO, které byl poskytnut počáteční kapitál ve výši 250 milionů BEF (6 179 338 EUR), není v souladu s podmínkami slučitelnosti s vnitřním trhem stanovenými v bodě 32 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. |
(261) |
Zejména podle bodu 32 těchto pokynů „plán restrukturalizace, jehož doba trvání musí být co nejkratší, musí v přiměřené lhůtě a na základě realistických předpokladů ohledně budoucích podmínek fungování podniku obnovit jeho dlouhodobou životaschopnost“. Komise nemá za to, že plán restrukturalizace uvedený v 19. bodě odůvodnění splňuje tyto podmínky. Komise v tomto ohledu poznamenává, že plán neobsahuje konkrétní vnitřní opatření ke zlepšení činnosti aukce a zastavení činností vytvářejících ztrátu. |
(262) |
Navíc a v rozporu s tím, co se požaduje podle bodu 32 pokynů na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, není patrno, že by restrukturalizace vycházela z průzkumu trhu, který by zajistil informace o budoucích vyhlídkách týkajících se nabídky a poptávky, z analýzy dotyčných trhů a z dalších informací uvedených v příloze pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. |
(263) |
Plán restrukturalizace neobsahuje ani prvky uvedené v bodě 33 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, tj. okolnosti, které zavedly společnost do obtíží, takže neposkytuje základnu pro posouzení, zda jsou navržená opatření vhodná; současný stav a budoucí vyhlídky týkající se nabídky a poptávky na relevantním trhu výrobků, jakož i scénáře odrážející nejoptimističtější, nejpesimističtější a střední předpoklady a specifické přednosti a nedostatky podniku. |
(264) |
Komise kromě toho shledává, že dostupné informace neobsahují žádné důkazy, které by prokazovaly, že podpora byla omezena na nejnutnější minimum, jak se to požaduje v bodě 40 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, nebo že příjemce byl požádán, aby učinil vklad z vlastních zdrojů. V tomto ohledu je rovněž vhodné poznamenat, že podle bodu 41 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 musí být podpora použita pouze k obnově životaschopnosti podniku a neměla by příjemci během provádění plánu restrukturalizace umožnit rozšíření výrobní kapacity. Jak je však konstatováno výše, ve finančním plánu zpracovaném v roce 2001 se uvádí, že rybí aukce by se mohla oživit po 8 letech, aniž by potřebovala částku ve výši celkem 250 milionů BEF. Obchodní plán rovněž předpokládá 10 % zvýšení obratu pro prvních 5 let působení restrukturalizované rybí aukce na trhu, což by mohlo naznačovat, že rybí aukce se hodlá rozšiřovat. Plán obnovy tedy zřejmě nebyl určen k zajištění toho, aby podpora byla použita pouze na obnovu životaschopnosti firmy a zdá se, že rybí aukci uvádí do situace, kdy bude další likvidita použita na rozšíření její výrobní kapacity, činností a/nebo za účelem agresivního postupu na trhu. Z obdržených informací je patrné, že podpora byla skutečně použita na rozšíření činností aukce (61) a na agresivní činnosti narušující trh (62). |
(265) |
Komise dále poznamenává, že plán restrukturalizace nezahrnuje žádná opatření zajišťující plné provádění plánu a dodržování všech jeho podmínek. |
(266) |
Belgie kromě toho ani neprokázala, že byla učiněna kompenzační opatření podle bodů 35–39 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, nebo případně že byly splněny specifické (alternativní) podmínky pro zemědělství (včetně rybolovu) stanovené v bodě 73–82 pokynů na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 (63). Město totiž zřejmě ani neučinilo možná opatření ke zmírnění nepříznivých dopadů podpory na konkurenty, což je v rozporu s požadavky bodu 35 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999. Ale s ohledem na specifickou situaci rybí aukce a zejména s ohledem na omezenou nabídku z důvodů restriktivních ochranných opatření přijímaných každý rok na úrovni Unie je vysoce pravděpodobné, že podpora by nepříznivě ovlivnila konkurenční aukce a město mělo věnovat této otázce zvláštní pozornost. |
(267) |
Podpora poskytnutá společnosti AGVO na restrukturalizaci rybí aukce není tedy slučitelná s podmínkami pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, ani s pokyny pro rybolov z roku 2001, které odkazují na pokyny na záchranu a restrukturalizaci. |
(268) |
Pokud jde o to, zda poskytnutí kapitálu lze považovat za vyrovnávací platbu za závazky veřejné služby, Komise odkazuje na analýzu v bodě 10.2.1.4 tohoto rozhodnutí. |
10.2.1.2 Převod vlastnictví budov a výlučná práva na využívání pozemku a budov
(269) |
Jak je uvedeno v bodě 10.1.2.2.2 tohoto rozhodnutí, k udělení výlučného práva na bezplatné využívání budov od 14. března 2002 a následně k převodu vlastnictví budov o rozloze 57 500 m2 ze strany města došlo, aniž by společnosti AGVO byly uloženy povinnosti podobné hodnoty. Jak již bylo konstatováno, není patrno, že by stanovy společnosti a smlouva o převodu byly spojovány s nějakou konkrétní zvláštní podmínkou nebo povinností, která by opodstatňovala neplacení nájemného nebo úhrady. |
(270) |
Takové opatření je proto nutné považovat za podporu určenou ke zlepšení situace podniku a zvýšení jeho obchodní likvidity, což mělo vliv na snížení výrobních nákladů příjemce podpory. |
(271) |
Komise nezjistila, že by tato podpora splňovala jakákoli z pravidel o slučitelnosti s vnitřním trhem stanovená v pokynech pro rybolov z roku 2001 a belgické orgány nepředložily v tomto ohledu žádné informace. |
(272) |
Pokud jde o to, zda bezplatná výlučná uživatelská práva a převod vlastnictví je třeba chápat v rámci restrukturalizace rybí aukce, Komise už v bodě 260 a následujících tohoto rozhodnutí uvedla, že ačkoli společnost AGVO byla v době poskytnutí opatření podpory na restrukturalizaci způsobilá pro podporu (tj. naplňovala znaky podniku v obtížích), podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 nejsou splněny. |
(273) |
Pokud jde o to, zda výlučná uživatelská práva a převod vlastnictví lze považovat za vyrovnávací platbu za závazky veřejné služby, Komise odkazuje na svou analýzu v bodě 10.2.1.4 tohoto rozhodnutí. |
10.2.1.3 Záruky za úvěry
(274) |
Belgické orgány mají za to, že se musí rozlišovat mezi bezplatnými zárukami za úvěry, které byly použity na renovační práce, a těmi, které byly využity na podporu EVO. |
(275) |
V tomto ohledu připustily, že úvěr ve výši 550 000 EUR byl využit na podporu EVO. |
(276) |
Belgické orgány tvrdily, že bezplatné záruky za úvěry, které byly použity na podporu EVO, je třeba posuzovat v rámci restrukturalizace rybí aukce. |
(277) |
Komise však poznamenává, že jak je uvedeno ve 260. a následujících bodech odůvodnění tohoto rozhodnutí, i když společnost EVO byla v době poskytnutí opatření podpory na restrukturalizaci způsobilá pro podporu (tj. naplňovala znaky podniku v obtížích), podmínky slučitelnosti stanovené v pokynech pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 nejsou splněny. |
(278) |
Komise kromě toho konstatuje, že bezplatné záruky jsou opatřeními podpory, která nejsou uvedena v plánu restrukturalizace. Komise připomíná, že podle bodu 3.2.3 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 a bodu 3.3 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 (64) lze podporu na restrukturalizaci poskytnout pouze jednou. Proto i za předpokladu, že původní podpora, a to ve formě počátečního kapitálu atd., byla v souladu s platnými pokyny pro podporu a restrukturalizaci – což nebyla – bezplatné záruky nesplňují podmínku jediné podpory (zásada „jednou a dost“). |
(279) |
Belgické orgány podle všeho vyvozují závěr, že město se nakonec rozhodlo poskytnout bezplatné záruky za úvěry a nehradit další každoroční splátky počátečního kapitálu. Komise však poznamenává, že plán restrukturalizace nebyl revidován v souladu s bodem 52 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 a z roku 2004. Kromě toho není jasné, zda objem podpory byl zvýšen či snížen, nebo zda forma podpory byla změněna. Navíc i když ne všechny splátky počátečního kapitálu byly každý rok uhrazeny, jak se původně předpokládalo, stále platí, že společnost AGVO měla zákonné právo požadovat od svého akcionáře, aby uhradil zbývající část počátečního kapitálu. Společnost AGVO ostatně toto právo v roce 2006 a 2007 uplatnila a byly jí uhrazeny další splátky. |
(280) |
Z uvedeného důvodu má Komise za to, že bezplatná záruka za úvěr ve výši 550 000 EUR není slučitelná s podmínkami pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, ani pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 a pokynů pro rybolov z roku 2004, které odkazují na pokyny pro záchranu a restrukturalizaci. |
(281) |
Pokud jde o bezplatné záruky za úvěry, které byly použity na renovační práce, Komise odkazuje na svou analýzu v bodě 10.2.1.4 tohoto rozhodnutí. |
10.2.1.4 Daně a vyrovnávací platba za závazek veřejné služby
(282) |
Belgické orgány tvrdily, že část počátečního kapitálu, část budov a část zaručených úvěrů byla použita na poskytování služeb obecného (hospodářského) zájmu, a to na správu rybářského přístavu a pronájem budov veřejným a poloveřejným organizacím. Byly rovněž toho názoru, že právo vybírat (a využívat) daně od uživatelů rybářského přístavu je třeba považovat za součást veřejných úkolů AGVO. |
(283) |
Belgické orgány neprokázaly, že tato opatření lze prohlásit za slučitelné na základě čl. 106 odst. 2 SFEU. Je nutné připomenout, že je povinností členského státu, který uplatňuje čl. 106 odst. 2 SFEU jako odchylku od základních pravidel Smlouvy, aby prokázal, že podmínky pro uplatnění tohoto ustanovení jsou splněny (65). Komise v každém případě posoudila, zda by opatření podpory bylo možné do určité míry považovat za vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby poskytnutou v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 106 odst. 2 SFEU. |
(284) |
Komise v tomto ohledu – ve svých sděleních o službách obecného zájmu v Evropě z roku 1996 (66) a 2001 (67) a rovněž v Rámci pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2005 (68) – vysvětlila podmínky, za kterých lze státní podporu uznat za slučitelnou podle čl. 106 odst. 2. |
(285) |
Jednou z podmínek je, že členský stát musí podnik, který přijímá podporu, výslovně pověřit činností konkrétní služby obecného hospodářského zájmu. Takové nebo taková pověření musí obsahovat přesné údaje nejméně o druhu, rozsahu a trvání uložených závazků veřejné služby a uvádět dotyčné podniky. |
(286) |
Komise může souhlasit s tím, že ve stanovách byla společnost AGVO pověřena správou rybářského přístavu a že toto pověření zahrnuje určité konkrétní povinnosti. |
(287) |
Pokud však jde o činnosti pronájmu AGVO, Komise konstatuje, že závazky veřejné služby uložené společnosti AGVO nejsou jasně vymezeny. Zejména nelze zjistit žádné ustanovení, které by společnosti AGVO ukládalo v tomto ohledu konkrétní povinnosti, a belgické orgány nepředložily další informace k této otázce. Belgické orgány mají podle všeho za to, že ze skutečnosti, že organizace, které si pronajímají budovy, jsou veřejnými nebo poloveřejnými organizacemi, nutně vyplývá, že podniky, které pronajímají budovy těmto organizacím, plní samy závazek veřejné služby. Komise však s tímto stanoviskem nemůže souhlasit, neboť z této samotné skutečnosti nevyplývá žádné pověření nebo uložení konkrétních závazků veřejné služby, které by se odlišovaly od závazků připadajících jako povinnost jakémukoli soukromému pronajímateli. Komise proto dospěla k závěru, že Belgie neprokázala, že společnost AGVO byla v souvislosti se svými činnostmi pronájmu pověřena plněním závazků veřejné služby. |
(288) |
Komise je dále toho názoru, že opatření podpory poskytnuté pro AGVO nesplňují ani požadavek nezbytnosti a přiměřenosti. |
(289) |
Požadavky nezbytnosti a přiměřenosti vyrovnávací platby jsou definovány takto (viz zejména body 14, 15 a 17 Rámce pro služby obecného hospodářského zájmu z roku 2005):
|
(290) |
Komise poznamenává, že požadavky nezbytnosti a přiměřenosti nebyly v tomto případě splněny. Belgie připustila, že pro vyrovnávací platbu nebyly stanoveny žádné parametry. Belgické orgány dále Komisi vysvětlily, že nebylo možné stanovit náklady vzniklé při plnění závazků veřejné služby a příjmy za plnění těchto závazků. Komise dále poznamenává, že společnost AGVO nevede oddělené účetnictví pro různé kategorie svých činností. Vyrovnávací platbu za závazky veřejné služby lze tedy použít pro činnost na jiných trzích. Různé informace v dokumentech naznačují, že ve skutečnosti došlo k nadměrné náhradě. Například co se týče bezplatných záruk za úvěry, ve 186. a následujících bodech odůvodnění tohoto rozhodnutí bylo uvedeno, že zaručené úvěry mohly být a byly použity na jiné účely než na původně určený účel. Jelikož výše kapitálu vloženého do EVO (3 969 000 EUR) a cena zaplacená za nákup akcií PAKHUIZEN (350 000 EUR) (celkem: 4 319 000 EUR) vychází za rámec výše kapitálu skutečně zaplaceného pro AGVO (3 596 665,62 EUR), společnost AGVO nutně použila na jejich financování úvěry a případně daně. |
(291) |
Z výše uvedených důvodů Komise nemůže považovat opatření podpory za slučitelné s podmínkami uloženými v čl. 106 odst. 2 SFEU. |
10.2.2 PODPORA POSKYTNUTÁ PRO EVO
(292) |
Pokud jde o státní podporu, kterou město a AGVO poskytly společnosti EVO, pro posouzení je třeba rozlišovat mezi různými opatřeními a termíny, kdy byla poskytnuta. |
(293) |
Podle pokynů z roku 2001 je třeba posoudit tato rozhodnutí:
|
(294) |
Podle pokynů z roku 2004 je třeba posoudit tato rozhodnutí:
|
(295) |
Podle pokynů z roku 2001 a také z roku 2004 je třeba posoudit tato rozhodnutí:
|
(296) |
Podle pokynů z roku 2004 a také z roku 2008 je třeba posoudit tato rozhodnutí:
|
10.2.2.1 Záruky za úvěry, právo bezplatně používat rybí aukci
(297) |
Podle bodu 1.2 pokynů pro rybolov z roku 2001 a bodu 3.7 pokynů pro rybolov z roku 2004 státní podpora, která byla poskytnuta, aniž by příjemcům ukládala jakoukoli povinnost, a která má za účel zlepšit situaci podniků a zvyšovat jejich obchodní likviditu, nebo je vypočtena na základě vyráběného či prodávaného množství, cen výrobků, počtu vyrobených jednotek či výrobních prostředků, a která má za následek snížení výrobních nákladů příjemce nebo zvyšuje jeho příjem, je provozní podporou neslučitelnou s vnitřním trhem. Podle bodu 3.4 pokynů pro rybolov z roku 2008 provozní podpora, která například zvyšuje obchodní likviditu příjemce, nebo je vypočtena na základě vyráběného či prodávaného množství, cen výrobků, počtu vyrobených jednotek či výrobních prostředků, a která má za následek snížení výrobních nákladů příjemce nebo zvyšuje jeho příjem, je v zásadě neslučitelná s vnitřním trhem. Podpora by se mohla považovat za slučitelnou, pouze pokud by jasně a rozhodně přispívala k plnění cílů společné rybářské politiky. |
(298) |
Z dostupných informací je patrno, že bezplatné záruky za úvěry a právo bezplatně používat rybí aukci byly poskytnuty, aniž by byla společnosti EVO uložena nějaká konkrétní povinnost, která by učinila podporu slučitelnou s jakoukoli podmínkou předpokládanou v pokynech pro rybolov. |
(299) |
Bezplatné záruky za úvěry byly zřejmě skutečně poskytnuty čistě na základě žádosti o úvěry, které slouží různým účelům a nezdá se, že by podléhaly nějakým konkrétním podmínkám nebo povinnostem. |
(300) |
Informace předložené belgickými orgány dokonce ukazují, že skutečnost, že zaručené úvěry byly nakonec použity na jiný účel než byl původně ohlášen, neměla za následek žádnou sankci nebo zrušení záruky. Zdá se například, že i když bylo nejdříve oznámeno, že úvěr ve výši 1 795 000 EUR poskytnutý společností Fortis je určen kromě jiného na nákup dalších strojů a přepravek na ryby a na financování různých prací na úpravách, ve skutečnosti byl (přinejmenším zčásti) použit na poskytnutí úvěrů majitelům plavidel. Záruka nebyla zrušena a záruky byly poskytovány rovněž poté, co došlo k této situaci, aniž by to zjevně přimělo město uložit společnosti EVO nějaké podmínky za záruku. |
(301) |
Bezplatné záruky zvýšily obchodní likviditu společnosti EVO, neboť nemusela platit za záruku, a navíc se ukazuje, že bez záruky by společnost EVO úvěry nezískala. |
(302) |
Právo bezplatně používat budovu aukce rovněž zvýšilo likviditu EVO, neboť byly ušetřeny náklady na nájemné, které by jinak za tržních podmínek musely být uhrazeny. |
(303) |
Komise nechápe, jak je možné bezplatné záruky a právo bezplatně používat budovy považovat za přispívající k cílům společné rybářské politiky. Belgické orgány nepředložily v tomto ohledu žádnou informaci. |
(304) |
Belgické orgány tvrdily, že opatření je nutné posuzovat v rámci restrukturalizace rybí aukce. |
(305) |
Především je třeba posoudit, zda by společnost EVO byla způsobilá pro podporu na základě pokynů pro záchranu a restrukturalizaci. EVO by bylo možné považovat za podnik v obtížích ve smyslu příslušných pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z let 1999 a 2004. |
(306) |
Podle bodu 8 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 a bodu 13 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 2004 společnost, která patří do větší obchodní skupiny, není běžně způsobilá pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. Byla by však způsobilá, kdyby byla vytvořena podnikem v obtížích. Společnost EVO byla vytvořena společností AGVO, která je sama o sobě novou právní formou ostendské rybí aukce restrukturalizované v roce 2001. Je třeba poznamenat, že AGVO je pokračovatelem dřívější ostendské rybí aukce, kterou vlastnil stát a která neměla právní subjektivitu. Jak je uvedeno ve 259. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, i když společnost AGVO byla nově vytvořena, Komise je toho názoru, že naplňuje znaky podniku v obtížích a podle pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 je způsobilá pro podporu. Jelikož společnost EVO byla založena v souvislosti s restrukturalizací AGVO, společnost EVO spolu s AGVO lze považovat za podniky v obtížích a mohly by obdržet podporu za podmínek stanovených v pokynech na záchranu a restrukturalizaci. |
(307) |
Ale i kdyby byla společnost EVO podle pokynů pro záchranu a restrukturalizaci způsobilá pro podporu, dále platí, že v 260. bodě odůvodnění a v následujících bodech odůvodnění tohoto rozhodnutí bylo prokázáno, že podmínky slučitelnosti stanovené v pokynech pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 nejsou splněny. Kromě toho jelikož dotyčná opatření podpory se v plánu restrukturalizace nepředpokládala, vyvolávají stejné otázky jako ta, která jsou uvedena v bodě 278 a následujících tohoto rozhodnutí. |
(308) |
Bezplatné záruky za úvěry a právo bezplatně využívat rybí aukci je proto nutné považovat za provozní podporu ve smyslu pokynů pro rybolov z roku 2001, 2004 a 2008, která nepřispívá k plnění cílů společné rybářské politiky. Jsou proto neslučitelné s vnitřním trhem. |
10.2.2.2 Počáteční kapitál a následná navýšení kapitálu
(309) |
Společnost EVO byla založena v rámci restrukturalizace ostendské rybí aukce. Belgické orgány mimo to potvrdily, že část počátečního kapitálu AGVO (tj. 371 840 EUR) byla použita jako počáteční kapitál na založení EVO a na následná navýšení kapitálu. |
(310) |
Je však třeba posoudit, zda počáteční kapitál a následná navýšení kapitálu lze považovat za podporu na záchranu a restrukturalizaci ve smyslu pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z let 1999 a 2004. |
(311) |
EVO je spolu s AGVO možné považovat za podnik v obtížích ve smyslu pokynů na záchranu a restrukturalizaci z let 1999 a 2004, jak je to uvedeno v bodě 10.2.2.1. |
(312) |
Ale jak už bylo uvedeno v 260. bodě odůvodnění a následujících bodech odůvodnění tohoto rozhodnutí, podmínky slučitelnosti podpory na restrukturalizaci nejsou v tomto případě splněny. |
(313) |
Počáteční kapitál a následná navýšení kapitálu nelze proto považovat za slučitelné s vnitřním trhem. |
10.2.3 PODPORA POSKYTNUTÁ PRO PAKHUIZEN
(314) |
Dopad podmínek nájemní smlouvy uzavřené mezi městem a společností PAKHUIZEN spočíval v tom, že společnost PAKHUIZEN mohla požívat výhodu z každoročního snížení svých provozních nákladů. Tento druh podpory nespadá do rozsahu žádného opatření uvedeného v pokynech pro rybolov nebo do cílů jiných horizontálních nebo specifických pokynů, které by bylo možné uplatnit na tento druh podnikání. Jak podle příslušných pokynů pro rybolov, tak i podle horizontálních předpisů o státní podpoře, by se tento druh podpory považoval za provozní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem. |
10.2.4 ZÁVĚR
(315) |
Komise s ohledem na výše uvedené dospěla k závěru, že opatření uvedená v bodě 10.1.5 tohoto rozhodnutí musí být považována za státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem, a musí být vrácena v rozsahu popsaném v oddíle 11. |
11. NAVRÁCENÍ PODPORY
(316) |
V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, pokud jsou v případech protiprávní podpory učiněna záporná rozhodnutí, Komise musí rozhodnout, že dotyčný členský stát musí přijmout veškerá nezbytná opatření k vrácení podpory od jejího příjemce. Účelu je dosaženo, jakmile příjemce, nebo jinými slovy podnik, který má z podpory výhodu, tuto podporu splatí případně i s úrokem z prodlení. |
(317) |
Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 nestanoví žádnou promlčecí lhůtu pro posouzení protiprávní podpory ve smyslu čl. 1 písm. f) uvedeného nařízení, to znamená podpory udělené dříve, než se Komise může vyjádřit k její slučitelnosti se společným trhem. Článek 15 uvedeného nařízení však stanoví, že pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě deseti let, že promlčecí lhůta počíná dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci, a že běh promlčecí lhůty je přerušen jakýmkoliv opatřením přijatým Komisí. |
(318) |
Promlčecí lhůta byla přerušena žádostí o informace zaslané Belgii dne 13. března 2006. Navrácení se proto omezí na podporu obdrženou po 13. březnu 1996. |
(319) |
Aby se určilo, co musí AGVO, EVO a PAKHUIZEN vrátit, je třeba přihlédnout ke skutečnosti, že část podpory poskytnuté pro AGVO byla převedena na EVO. Jak uvedly belgické orgány, tato podpora by měla být vrácena pouze jednou od jejího skutečného příjemce. |
(320) |
Z tohoto důvodu za situace, kdy z podpory poskytnuté městem měla nakonec výhodu společnost EVO, podpora, kterou by měla vrátit společnost AGVO, je ta část podpory, jež nebyla převedena na EVO. |
11.1 NAVRÁCENÍ PODPORY OD EVO
(321) |
Podpora, kterou by měla vrátit společnost EVO, sestává z:
|
(322) |
Pokud jde o prvek podpory týkající se bezplatných záruk, v zásadě se jedná o částku zaručených úvěrů, pokud belgické orgány neprokážou, že společnost EVO mohla tyto záruky získat na trhu; v tomto případě by prvek podpory sestával z pravděpodobné tržní ceny za záruku. |
(323) |
Belgické orgány prohlásily, že dva úvěry, na které byla v roce 2002 poskytnuta záruka, si společnost EVO nakonec nevzala. V důsledku toho i když podpora byla poskytnuta (rozhodnutí o poskytnutí bezplatné záruky bylo přijato), společnost EVO ji ve skutečnosti nevyužila. Podpora vyplývající z bezplatných záruk za úvěry schválená dne 28. června a 27. září 2002 nemusí být proto vrácena. Měla by se tedy vrátit částka ve výši 4 284 995 EUR (3 606 995 + 78 000 + 600 000). |
11.2 NAVRÁCENÍ PODPORY OD PAKHUIZEN
(324) |
Podpora, kterou má vrátit společnost PAKHUIZEN, sestává z výhody vzniklé tím, že dlouhodobá nájemní smlouva nebyla uzavřena za tržní cenu. |
(325) |
Podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999 je navrácení omezeno na dobu deseti let počínaje 13. březnem 2006. |
(326) |
Výhoda sestává z úhrady (nájemné), která by za běžných tržních podmínek byla na základě dlouhodobé nájemní smlouvy placena za budovy, s odečtením a) 25 EUR placených každý rok a b) všech renovačních nákladů, které společnost PAKHUIZEN vynaložila a které by podle obvyklých belgických právních předpisů nebyla musela platit (69). Uvedená lhůta běží do dne navrácení podpory nebo – v případě že nájemní smlouva skončí dřív, než bylo nařízeno navrácení podpory – do dne, kdy skončí nájemní smlouva. |
11.3 NAVRÁCENÍ PODPORY OD AGVO
(327) |
Podpora, kterou má vrátit AGVO, sestává z počátečního kapitálu, výhody získané poskytnutím bezplatných záruk za úvěry, výhody získané výlučným užíváním pozemků a budov v ostendském rybářském přístavu od 14. března 2002 do 25. března 2004 (budovy, které byly následně převedeny na AGVO) a od 14. března 2002 do dne navrácení podpory (zbývající pozemek a budovy, které nebyly součástí smlouvy o převodu majetku uzavřené dne 26. března 2004) a výhody získané bezplatným převodem vlastnictví budov o rozloze 57 500 m2 nacházejících se v ostendském rybářském přístavu uskutečněného dne 26. března 2004. |
(328) |
Pokud jde o počáteční kapitál, informace předložené Komisi ukazují, že ačkoli podpora ve výši 250 milionů BEF (6 200 000 EUR) byla poskytnuta, nebyla ještě úplně vyplacena. Příkaz k navrácení podpory by se podle posledních informací předložených Komisi měl proto omezit na částku skutečně zaplacenou společnosti AGVO, tj. 3 596 665,62 EUR. Pokud bylo společnosti AGVO zaplaceno víc než tato částka, přebytek se musí rovněž vrátit. |
(329) |
Pokud jde o prvek podpory týkající se bezplatných záruk, v zásadě se jedná o částku zaručených úvěrů, pokud belgické orgány neprokážou, že společnost AGVO mohla tyto záruky získat na trhu; v tomto případě by prvek podpory sestával z pravděpodobné tržní ceny, jakou by měla záruka v době, kdy byla dohodnuta (26. března 2004, 23. dubna 2004 a 22. dubna 2005). |
(330) |
Tam, kde se na trhu neposkytují záruky pro příslušný typ transakce, měl by se prvek podpory vypočítat stejným způsobem jako grantový ekvivalent zvýhodněné půjčky, a sice jako rozdíl mezi zvláštní tržní úrokovou mírou, která by pro AGVO platila bez záruky, a sazbou získanou na základě státní záruky. Není-li k dispozici tržní úroková míra a přeje-li si daný členský stát použít k aproximaci referenční úrokovou sazbu, Komise zdůrazňuje, že se na výpočet míry podpory v individuální záruce vztahují podmínky stanovené ve sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (70). To znamená, že je třeba věnovat náležitou pozornost přirážce k základní sazbě, která má zohlednit příslušný rizikový profil operace pokryté zárukou a podniku, jemuž je záruka poskytována, a poskytnutému zajištění. |
(331) |
Pokud jde o výhodu získanou výlučným bezplatným užíváním pozemků a budov ostendského rybářského přístavu, podpora se rovná výši nájemného, které by společnost AGVO za tržních podmínek musela platit za výlučné užívání pozemků a budov v ostendském rybářském přístavu od 14. března 2002 do dne navrácení podpory, nebo do posledního dne, kdy měla společnost AGVO právo bezplatně užívat budovy, a to buď na základě stanov společnosti, smlouvy o převodu majetku, nebo na jiném základě. |
(332) |
Komise si je vědoma, že část pozemků a budov měla omezenou nebo žádnou obchodní hodnotu (např. silnice). Komise však poznamenává, že část pozemků a budov zřejmou obchodní hodnotu měla (rybí aukce, kanceláře, sklady) a další část pozemků a budov (infrastruktura rybářského přístavu) umožnila společnosti AGVO poskytovat služby majitelům plavidel a že společnost AGVO měla právo vybírat poplatky za poskytované služby. Za účelem výpočtu nájemného je nutné tyto prvky vzít v úvahu. |
(333) |
Pokud jde o výhodu odvozenou z vybírání daní, podpora se rovná dani vybírané od jejího zavedení do dne navrácení podpory nebo do posledního dne, kdy společnost AGVO měla právo vybírat tyto daně. |
(334) |
A nakonec Komise poznamenává, že částka, kterou má vrátit AGVO, by se měla snížit o částku podpory převedenou na EVO ve formě kapitálu (ve výši 3 969 000 EUR) a bezplatného poskytnutí budov, kde působila rybí aukce. |
(335) |
Komise si je vědoma toho, že společnost AGVO byla pověřena některými veřejnými úkoly, které nemají hospodářský charakter (kontrola ryb dodávaných ke spotřebě, ověřování zda na dodávané úlovky podléhají DPH, funkce vztahů s veřejností), a správou rybářského přístavu. Komise zastává stanovisko, že částka, kterou má společnost AGVO vrátit, by měla být snížena o náklady, u nichž lze prokázat, že vznikly při plnění těchto úkolů. |
11.4 VLIV RESTRUKTURALIZACE RYBÍ AUKCE NA OTÁZKU NAVRÁCENÍ PODPORY
(336) |
Belgické orgány informovaly Komisi, že město a AGVO připravovaly privatizaci rybí aukce. Tvrdily, že jakmile bude privatizace ukončena, nebude už existovat žádný problém státní podpory a vyšetřovací řízení bude bezpředmětné. |
(337) |
Komise by chtěla v tomto ohledu připomenout, že ačkoli by privatizace mohla ukončit dotyčná opatření podpory, nezruší výhody poskytnuté příjemcům podpory za dobu před ukončením opatření podpory. Navrácení podpory slouží přesně účelu obnovení situace existující dříve s cílem zajistit rovné podmínky na vnitřním trhu. Komise v této souvislosti upozorňuje belgické orgány na oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (71), zejména na bod 3.2.4, který se zabývá navrácením státní podpory od společností, které jsou v konkurzním řízení, nebo jsou nesolventními příjemci. Co se týče žádosti o odklad přijetí tohoto rozhodnutí (viz 99. bod odůvodnění výše), odklad by nebyl vhodný, neboť je důležité, aby protiprávní a neslučitelná státní podpora byla navrácena co nejdříve, |
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Podpora poskytnutá společnosti NV Exploitatie Vismijn Oostende (EVO) ve výši 3 969 000 EUR ve formě počátečního kapitálu a úvěrů, které byly později transformovány na navýšení kapitálu, je neslučitelná s vnitřním trhem.
2. Podpora poskytnutá společnosti EVO ve výši 4 284 995 EUR ve formě bezplatných záruk za úvěry je neslučitelná s vnitřním trhem.
3. Podpora poskytnutá společnosti EVO ve formě práva na bezplatné využívání budov rybí aukce nacházejících se v ostendském rybářském přístavu je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Podpora poskytnutá společnosti „Autonoom Gemeentebedrijf Vismijn Oostende“ (AGVO) ve výši 6 200 000 EUR ve formě počátečního kapitálu je neslučitelná s vnitřním trhem.
2. Podpora poskytnutá společnosti AGVO ve formě bezplatných záruk za úvěry je neslučitelná s vnitřním trhem.
3. Podpora poskytnutá společnosti EVO ve formě práva na bezplatné užívání pozemků a budov nacházejících se v ostendském rybářském přístavu nebo na jejich užívání za sazbu pod tržní cenou je neslučitelná s vnitřním trhem.
4. Podpora poskytnutá společnosti AGVO v období od 26. března 2004 do 4. září 2009 ve formě bezplatného převodu vlastnictví budov o rozloze 57 500 m2 nacházejících se v ostendském rybářském přístavu je neslučitelná s vnitřním trhem.
5. Podpora poskytnutá společnosti AGVO ve formě práva vybírat od 14. března 2002 daně je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 3
Podpora poskytnutá společnosti NV Pakhuizen (PAKHUIZEN) a vyplývající z dlouhodobé nájemní smlouvy uzavřené v roce 1989 s městem Ostende je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 4
1. Belgie zajistí, aby příjemci vrátili podporu uvedenou v článku 1 a v čl. 2 odst. 2 až 5.
2. Belgie zajistí navrácení podpory uvedené v čl. 2 odst. 1 ve výši, v jaké už byla vyplacena společnosti AGVO (3 596 665,62 EUR).
3. Belgie zajistí navrácení podpory uvedené v článku 3 ve výši, v jaké byla poskytnuta od 13. března 1996.
4. V částkách určených k vrácení je zahrnut úrok vypočtený za dobu od poskytnutí podpory příjemcům do doby jejího skutečného navrácení nebo do posledního dne, kdy byla podpora poskytována příjemcům, pokud opatření podpory skončila před navrácením podpory.
5. Výše úroků se stanoví na základě metody složeného úrokování podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (72) a podle nařízení Komise (ES) č. 271/2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004 (73).
6. Belgie s účinností ode dne přijetí tohoto rozhodnutí zruší veškeré zbývající platby a/nebo jiné formy poskytování podpory uvedené v článcích 1, 2 a 3.
Článek 5
1. Navrácení podpory uvedené v článcích 1, 2 a 3 musí být okamžité a skutečné.
2. Belgie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Belgie Komisi tyto informace:
a) |
celková částka (jistina a úroky), kterou má AGVO, EVO a PAKHUIZEN navrátit; |
b) |
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k provedení tohoto rozhodnutí; |
c) |
doklady prokazující, že společnostem AGVO, EVO a PAKHUIZEN bylo nařízeno podporu vrátit. |
2. Belgie Komisi informuje o vývoji vnitrostátních opatřeních přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory uvedené v článku 1 až 3. Na žádost Komise okamžitě předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Belgie poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již společnosti AGVO, EVO a PAKHUIZEN navrátily.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 27. dubna 2010.
Za Komisi
Maria DAMANAKI
členka Komise
(1) Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 3.
(2) Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1.
(3) Úř. věst. C 238, 17.9.2008, s. 12.
(4) S účinností ode dne 1. prosince 2009 se články 87 a 88 Smlouvy o ES staly články 107 a 108 Smlouvy o fungování EU („SFEU“). Oba soubory ustanovení jsou v podstatě totožné. Pro účely tohoto rozhodnutí by odkazy na články 107 a 108 Smlouvy u fungování EU měly být v případě potřeby chápány jako odkazy na články 87 a 88 Smlouvy o ES.
(5) Viz pozn. pod čarou 4.
(6) De Belgische Zeevisserij – Anvoer en Besomming 2007, Vlaamse overheid, Departement Landbouw en Visserij (http://www2.vlaanderen.be/landbouw/downloads/vis/aanvoer_besomming_2007.pdf), s. 12.
(7) Vlaamse overheid, Departement Landbouw en Visserij, Jaaroverzicht Zeevisserij 1998, 1999, 2000 en 2001 (http://lv.vlaanderen.be/nlapps/docs/default.asp?fid =122).
(8) Společnost AGVO byla založena městem dne 23. listopadu 2001. Toto rozhodnutí města schválilo dne 14. března 2002 vlámské ministerstvo vnitra.
(9) „De Stad Oostende kan aan het AG Vismijn Oostende de volle eigendom, respectievelijk de bestaande zakelijke rechten en beheersrechten overdragen van de goederen die zich bevinden binnen of behoren bij het in artikel 3.1 omschreven Visserhavengebied of die nodig en/of nuttig zijn voor de realisatie van de doelstellingen van het AG Vismijn Oostende […]. In afwachting van de overdracht van de onroerende goederen krijgt het AG Vismijn Oostende het uitsluitend recht deze goederen zonder vergoeding te gebruiken.“
(10) Projekt spočívá v lovu/nákupu krabů v Norsku za účelem jejich prodeje (pokusu o prodej) na asijském trhu.
(11) Jaarrekening AGVO 2005, s. 26 (verslag van de Raad van Bestuur aan de aandeelhouders over de waardering van de aandelen in EVO): „Tenslotte is het niet onbelangrijk dat in deze fase de engagementen van de Stad Oostende een wezenlijke buffer vormen om op verantwoorde wijze een waardering in going concern toe te passen zodat de waardering zoals beschreven in art. 66§2 mag aangehouden worden en niet naar een waardering in discontinuïteit moet overgegangen worden“.
(12) Úř. věst. C 288, 9.10.1999, s. 2.
(13) Úř. věst. C 19, 20.1.2001, s. 7; Úř. věst. C 229, 14.9.2004, s. 5; Úř. věst. C 84, 3.4.2008, s. 10.
(14) Rozsudek ze dne 24. července 2003 ve věci C-280/00, Altmark Tran a Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark, C-280/00, Sb. rozh. s. I-7747.
(15) Úř. věst. L 312, 29.11.2005, s. 67.
(16) Rozsudky ve věci C-41/90 Höfner a Elser, Sb. rozh. s. I-1979, bod 21; ve spojených věcech C-264/01, C-306/01, C-354/01 a C-355/01 AOK Bundesverband, Sb. rozh. s. I-2493, bod 46; ve věci C-222/04 Ministero dell’Economia v. Cassa di Risparmio a další, Sb. rozh. s. I-289, body 107–112.
(17) Rozsudky ve věci C-82/01 P Aéroports de Paris v. Komise, Sb. rozh. s. I-9297, bod 78 a ve věci T-128/98 Aéroports de Paris v. Komise, Sb. rozh. s. II-3929, body 122–124.
(18) Rozhodnutí ze dne 20. října 2004, N 520/03 – vlámské přístavy; rozhodnutí ze dne 24. dubna 2007, N 60/06 – projekt Mainportontwikkeling.
(19) Již citovaný rozsudek ve věci C-222/04, bod 110–117.
(20) Rozsudky ve věci C-334/99 Spolková republika Německo v. Komise, Sb. rozh. s. I-1139, bod 133; ve věci C-482/99 Francie v. Komise (Stardust), Sb. rozh. s. I-4397, bod 70; ve věci C-261/89 Itálie v. Komise, Sb. rozh. s. I-4437, bod 8; ve spojených věcech C-278/92 až C-280/92 Španělsko v. Komise, Sb. rozh. s. I-4103, bod 21 a ve věci C-42/93 Španělsko v. Komise, Sb. rozh. s. I-4175, bod 13.
(21) V této době vykazovalo město průměrnou roční ztrátu ve výši 1 850 000 EUR.
(22) Rozsudky ve věc T-152/99 HAMSA v. Komise, Sb. rozh. s. II-3049, bod 132; ve spojených věcech C-328/99 a C-399/00 Itálie a SIM 2 Multimedia v. Komise, Sb. rozh. s. I-4035, bod 44 a ve věci C-303/88 Itálie v. Komise, Sb. rozh. s. I-433, bod 18 a násl.
(23) Již citované rozsudky ve věci C-482/99, bod 71; ve věci T-16/96 Cityflyer Express v. Komise, Sb. rozh. s. II-757, bod 76; ve spojených věcech T-228/97 a T-233/99 Westdeutsche Landesbank Girozentrale v. Komise, Sb. rozh. s. II-435, bod 246.
(24) Rozsudky ve spojených věcech T-129/95, T-2/96 a T-97/96 Neue Maxhütte Stahlwerke v. Komise, Sb. rozh. s. II-17, bod 124; ve spojených věcech C-278/92, C-279/92 a 280/92, Španělsko v. Komise, bod 26.
(25) Odpověď belgických orgánů ze dne 19. října 2006, s. 2: „De Stad koos voor deze laatste oplossing: […] - de locale economie rondom de vismijn scheepsherstel, scheepsbenodigheden, opslag- en diepvriesbedrijven, ijsfabrieken, groot- en kleinhandels, toerisme …) bleef behouden, wat in de naweeën van de sluiting (1997) van de plaatselijke (verlieslatende) Regie der Maritiem Transport (verlies van 1 700 arbeidsplaatsen) een belangrijke considerans was binnen een Stad met meer dan 12 % werkloosheid“. Odpověď belgických orgánů ze dne 19. října 2006, s. 6: „Dit belet niet dat de gedelegeerd bestuurder van een bedrijf dat voor 100 % gehouden wordt door een lokale overheid ook oog heeft voor de maatschappelijke en sociale rol die de vismijn van Oostende binnen de regio kan vervullen en die de Stad anno 2001 heeft gemotiveerd om niet radicaal tot sluiting over te gaan.“
(26) Již citované rozsudky ve spojených věcech C-328/99 a C-399/00, Itálie a SIM 2 Multimedia v. Komise, bod 44 a ve věci C-303/88, Itálie v. Komise, bod 18 a násl.
(27) „Het AG Vismijn Oostende beslist vrij over het aanleggen, het bouwen, het onderhouden, het herstellen, het verbeteren, het bedienen, het zelf exploiteren en het aan derden ter beschikking stellen van roerende en onroerende goederen“.
(28) Již citované rozsudky ve věci C-482/99, bod 71; ve věci T-16/96, bod 76; ve spojených věcech T-228/97 a T-233/99, bod 246.
(29) Úř. věst. C 209, 10.7.1997, s. 3.
(30) Proto bude výrok tohoto rozhodnutí zahrnovat rovněž možnost, že majetek je v současné době dán k dispozici společnosti AGVO za úplatu, ale ve výši pod tržní cenou.
(31) Úř. věst. C 71, 11.3.2000, s. 14.
(32) Rozsudky ve věci C-342/96 Španělsko v. Komise, Sb. rozh. s. I-2459; ve věci C-256/97, DTM Transports SA, Sb. rozh. s. I-3913 a ve věci T-152/99, HAMSA v. Komise.
(33) Bod 3.4 oznámení o zárukách.
(34) Rozhodnutí ze dne 21. ledna 2003 o státní podpoře C 5/03 (ex NN 115/02) poskytnuté ve prospěch podniku MobilCom AG (Úř. věst. C 80, 3.4.2003, s. 5).
(35) Rozsudek ve spojených věcech T-204/97 a T-270/97, EPAC v. Komise, Sb. rozh. s. II-2267, bod 82.
(36) Pokud jde o případ týkající se záruky poskytnuté mateřskou společností, viz záruka poskytnutá společností CDC pro její dceřinou společnost CDC IXIS, rozhodnutí ze dne 21. ledna 2003 a 30. dubna 2003, E 50/2001 (Úř. věst. C 154, 2.7.2003, s. 13). Záruka byla uhrazena, ale ne za tržních podmínek, a byla proto shledána jako představující státní podporu.
(37) Belgické orgány připustily, že město v některých případech dokonce ani nemá kopii smluvních dokumentů týkajících se úvěru a záruky (viz příloha B dopisu ze dne 27. listopadu 2007).
(38) Již citovaný rozsudek ve věci C-334/99, Spolková republika Německo v. Komise, bod 138; rozhodnutí 1999/720/ES, ESUO ze dne 8. července 1999 – podpora pro Gröditzer Stahlwerke (Úř. věst. L 292, 13.11.1999, s. 27, bod 45).
(39) Viz např. bod 17 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(40) Belgie několikrát zdůraznila, že město si ponechalo právo stanovit a vybírat daně za používání lodních skluzů a přístavních zdymadel.
(41) Již citovaný rozsudek ve spojených věcech T-204/97 a T-270/97, EPAC v. Komise, bod 82.
(42) Pokud jde o případ týkající se záruky poskytnuté mateřskou společností, viz záruka poskytnutá společností CDC pro její dceřinou společnost CDC IXIS, rozhodnutí ze dne 17. ledna 2003, podpora č. 50/01. Záruka byla uhrazena, ale ne za tržních podmínek, a byla proto shledána jako představující státní podporu.
(43) Rozsudek ve věci C-39/94, SFEI v. La Poste, Sb. rozh. s. I-3547, bod 61.
(44) Úř. věst. C 244, 1.10.2004, s. 2.
(45) Viz např. bod 17 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(46) Rozhodnutí 96/563/ES – Jadecost (Úř. věst. L 246, 27.9.1996), potvrzené rozsudkem ve věci C-288/96, Německo v. Komise, Sb. rozh. s. I-8237, bod 41.
(47) Vyjma jedné akcie z 15 000.
(48) Již citované rozsudky ve věci C-482/99, Francie v. Komise (Stardust Marine), bod 71; ve věci T-16/96, Cityflyer Express v. Komise, bod 76; ve spojených věcech T-228/97 a T-233/99 Westdeutsche Landesbank Girozentrale v. Komise, bod 246.
(49) Kapitál společnosti EVO byl financován i z jiných prostředků než z počátečního kapitálu AGVO. Objem kapitálu vloženého do EVO je ostatně vyšší než objem kapitálu vloženého do AGVO.
(50) Viz také bod 99 rozhodnutí Komise 2006/740/ES ze dne 20. října 2004, Hamburgische Landesbank – Girozentrale (Úř. věst. L 307, 7.11.2006, s. 110).
(51) Viz body 203 a 306 tohoto rozhodnutí.
(52) Viz např. bod 17 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(53) Viz bod 44 tohoto rozhodnutí.
(54) Článek 5 zákona ze dne 10. ledna 1824 o právu dlouhodobých nájemních smluv (tzv. emphyteosis), Belgický úřední věstník XIX, č. 14.
(55) Již citovaný rozsudek ve věci C-482/99, Francie v. Komise.
(56) Viz odpověď předložená belgickými orgány ze dne 19. října 2006, s. 3: „zowel op het niveau van aandeelhouderschap als dat van de organen (bestuur) dient de Gemeente (achter AGVO) krachtens de wet de meerderheid te hebben in de stemrechten. Dit is hier het geval.“
(57) Viz rozsudek ve věci 730/79, Philip Morris, Sb. rozh. s. 2671, body 11 a 12.
(58) Viz již citovaný rozsudek ve věci Philip Morris.
(59) Viz rovněž bod 12 pokynů na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, který stanoví, že tyto pokyny na záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 platí rovněž pro odvětví zemědělství a rybolovu.
(60) Rozhodnutí Komise 2008/849/ES ze dne 16. července 2008 o státní podpoře C 14/07 (ex. NN 15/07) poskytnuté Itálií ve prospěch podniku NGP (Úř. věst. L 301, 12.11.2008, s. 14).
(61) Akvizice společnosti Pakhuizen společností AGVO v roce 2004 a získání 51 % držby akcií v Haf Holding BO (Island) v roce 2006. Společnost EVO se rovněž účastnila několika projektů, např. Pollar Drift (projekt kraba severního) a projekt Novafish (HAF Holding), uvedených v roční účetní závěrce za rok 2005. Viz rovněž připomínky podniku Grimsby Fish Market (Grimsbyský rybí trh), rybí aukce Spojeného království, jenž uvádí, že „kolem roku 2005/2006 společnost EVO začala nakupovat ryby přímo od islandských rybářů za (vysoké) pevné ceny a prodávala je na aukci v Ostende podle hodin, často za nižší ceny“; belgické orgány nepopřely žádné připomínky předložené třetími stranami. Kromě toho dokumenty nabídkového řízení předložené belgickými orgány potvrzují, že společnost EVO se před rokem 2007 účastnila cizích aktivit, ale v roce 2007 je zastavila (viz Memorandum, s. 39).
(62) Úvěry za podmínky, že vypůjčovatel bude prodávat ryby na aukci v Ostende, zásahy (někdy až do výše 100 %) do dopravních nákladů, když se ryby prodávaly na ostendské rybí aukci, zaručená minimální aukční cena atd.
(63) Bod 70 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 stanoví, že body 35–39 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999 se vztahují na všechny podniky v odvětví zemědělství, včetně malých a středních podniků. Pokud jde o kompenzační opatření, v odvětví zemědělství mají členské státy možnost rozhodnout se pro dodržování buď bodu 35–39 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999, nebo zvláštních předpisů pro odvětví zemědělství obsažené v bodě 73–82 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci z roku 1999.
(64) Úř. věst. C 244, 1.10.2004, s. 2.
(65) Rozsudek ve věci C-158/94 Itálie v. Komise, Sb. rozh. s. I-5789, bod 54.
(66) Úř. věst. C 281, 26.9.1996, s. 3.
(67) Úř. věst. C 17, 19.1.2001, s. 4.
(68) Úř. věst. C 297, 29.11.2005, s. 4.
(69) Jak již bylo uvedeno výše, je natolik nejisté, zda má podmínka, že po 27 letech má pronajímatel právo na polovinu zisku společnosti PAKHUIZEN, nějakou reálnou hodnotu, že na tomto základě nelze nic odečíst. Navíc, jelikož pronájem skončil, tato část smlouvy se vůbec nepoužije.
(70) Úř. věst. C 14, 19.1.2008, s. 6.
(71) Úř. věst. C 272, 15.11.2007, s. 4.
(72) Úř. věst. L 140, 30.4.2004, s. 1.
(73) Úř. věst. L 82, 25.3.2008, s. 1.
IV Akty přijaté před 1. prosincem 2009 podle Smlouvy o ES, Smlouvy o EU a Smlouvy o Euratomu
19.10.2010 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
L 274/139 |
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 18. listopadu 2009
o státní podpoře C 10/09 (ex N 138/09), kterou Nizozemsko poskytlo pro záložní facilitu pro nelikvidní aktiva a plán restrukturalizace podniku ING
(oznámeno pod číslem K(2009) 9000)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/608/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododst. této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala členské státy a ostatní zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), neobdržela Komise od zúčastněných stran žádné připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) |
Dne 12. listopadu 2008 povolila Komise mimořádnou rekapitalizaci ve věci N 528/08. Na základě rekapitalizačního opatření upsalo Nizozemsko emisi cenných papírů v rámci hlavní kapitálové složky Tier 1 podniku ING v hodnotě 10 miliard EUR. Opatření bylo schváleno na dobu 6 měsíců pod podmínkou, že během těchto 6 měsíců bude předložen věrohodný plán (2). Při předložení plánu restrukturalizace byla platnost opatření týkajícího se mimořádné rekapitalizace automaticky prodloužena do doby, dokud Komise nedospěje ohledně tohoto plánu k rozhodnutí. |
(2) |
Dne 31. března 2009 schválila Komise ve věci C 10/09 (ex N 138/09) opatření týkající se znehodnocených aktiv (dále jen “opatření týkající se aktiv”) pro portfolio amerických cenných papírů krytých hypotékou pro bytové účely Alt-A (dále jen “RMBS”) ve prospěch podniku ING na dobu 6 měsíců (3). Nizozemské orgány odkazují na toto opatření jako na “záložní facilitu pro nelikvidní aktiva” (dále jen “facilita”). Kvůli pochybnostem ohledně souladu opatření týkajícího se aktiv se sdělením Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (4) (dále jen “sdělení o znehodnocených aktivech”) se Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy. |
(3) |
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství (5). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek. Komise neobdržela od zúčastněných stran žádné připomínky. |
(4) |
Schválení opatření týkajícího se aktiv bylo prodlouženo rozhodnutím Komise ze dne 15. září 2009 (6). |
(5) |
Podle nizozemského systému úvěrových záruk (schváleného v rozhodnutí Komise ve věci N 524/08 ze dne 30. října 2008 a prodlouženého rozhodnutím Komise ve věci N 379/09 (7) ze dne 7. července 2009) Nizozemsko mimoto udělilo záruky za střednědobé závazky podniku ING ve výši i) 9 miliard USD (z toho již byla vydána částka ve výši 8,25 miliardy USD) a ii) 5 miliard EUR (z toho již byla vydána částka ve výši 4,15 miliardy EUR). |
(6) |
Dne 25. listopadu 2008, 8. dubna 2009, 18. května 2009 a 9. listopadu 2009 obdržela Komise informace od účastníků trhu, kteří tvrdili, že podnik ING Direct Europe inzeroval krátkou dobu kapitálový vklad, který obdržel od Nizozemska, a že toto bylo vnímáno jako podílení se na agresivním obchodním chování. |
(7) |
Mezi Komisí a nizozemskými orgány se uskutečnila řada schůzek, výměn elektronické pošty a telefonních konferencí. |
(8) |
Pokud jde o otázky související s metodami ocenění aktiv použitými v rámci opatření týkajícího se aktiv, Komise využila technické pomoci externích odborníků, kteří mají s Komisí uzavřenou smlouvu (Duff and Phelps a profesor Wim Schoutens), a odborníků z Evropské centrální banky. |
(9) |
Dne 12. května 2009 předložilo Nizozemsko Komisi plán restrukturalizace skupiny ING, který byl doplněn dodatečnými informacemi předloženými dne 7. července 2009. Plán restrukturalizace byl dne 22. října 2009 pozměněn (jakýkoli další odkaz na plán restrukturalizace se vztahuje na poslední verzi plánu restrukturalizace). Tato změna zahrnovala rovněž změnu podmínek splacení kapitálového vkladu poskytnutého Nizozemskem. |
(10) |
Dne 22. října 2009 poskytlo Nizozemsko řadu závazků, pokud jde o provádění plánu restrukturalizace a protiplnění za opatření týkající se aktiv. |
(11) |
Nizozemsko Komisi informovalo, že kvůli naléhavosti výjimečně souhlasí s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině. |
2. SKUTKOVÁ PODSTATA
2.1 Příjemce
(12) |
Podnik ING se skládá z ING Groep N.V. (dále jen “skupina ING”), mateřské holdingové společnosti, která plně ovládá ING Bank N.V. a ING Verzekeringen N.V., a dvou subholdingových společností ovládajících bankovní a pojišťovací dceřinou společnost. Skupina ING zahrnuje více než 70 jednotlivých podniků s více než 2 500 právními subjekty, které působí v přibližně 50 zemích. Na konci roku 2008 činila bilanční suma skupiny 1 332 miliard EUR, z toho lze více než 75 % přičíst bankovním činnostem podniku ING. |
(13) |
Na konci roku 2008 činil podíl kapitálu podniku ING včetně rekapitalizačního opatření v případě banky 9,3 %, pokud jde o podíl kapitálu Tier 1, a 7,3 % u podílu hlavní kapitálové složky Tier 1. U pojišťovací divize činil podíl kapitálu 256,5 %. |
(14) |
Kapitálová struktura skupiny ING zahrnuje rovněž tzv. základní dluh, tj. prioritní dluh na úrovni skupiny, který je poté investován jako vlastní jmění do bankovního holdingu podniku ING a pojišťovacího holdingu podniku ING (tzv. dvojí pákový efekt). Pojišťovací holding podniku ING získal sám částku tzv. základního dluhu ve výši 2,3 miliardy EUR, kterou lze použít jako vlastní jmění v pojišťovacích dceřiných společnostech. |
(15) |
Investiční portfolio podniku ING zahrnovalo portfolio Alt-A, které z větší části držel podnik ING Direct US. Podnik ING Direct US měl podle práva USA postavení “spořitelny USA”, toto postavení vyžadovalo, aby podnik ING Direct US investoval většinu nashromážděných úspor do amerických hypotečních úvěrů nebo investic souvisejících s americkými hypotečními úvěry. Podnik ING proto přidělil značnou část svého investičního portfolia na americké RMBS Alt-A. Na portfolio Alt-A se vztahovalo opatření Nizozemska týkající se aktiv (jak je popsáno v oddíle 0). Investiční portfolio podniku ING zahrnovalo rovněž značnou část obchodních cenných papírů krytých hypotékou (CMBS), amerických RMBS a investic do nemovitostí, na něž se opatření týkající se aktiv nevztahuje. |
2.2 Obchodní činnosti
(16) |
Na konci roku 2008 působil podnik ING v šesti oblastech podnikání. Podnik ING působil rovněž v oblasti správy aktiv, která byla z funkčního hlediska součástí příslušných regionálních pojišťovacích obchodních subjektů. |
2.2.1 Retailové bankovnictví
(17) |
Podnik ING nabízí služby v oblasti retailového bankovnictví v Nizozemsku, Belgii, Polsku, Rumunsku, Turecku, Indii a Thajsku (služby v oblasti retailového bankovnictví poskytované prostřednictvím podniku ING Direct nejsou popsány v tomto oddíle, nýbrž v oddíle 2.2.2). Soukromé bankovnictví je nabízeno v Nizozemsku, Belgii, Lucembursku, Švýcarsku a v různých zemích v Asii a střední a východní Evropě. Součástí retailového bankovnictví podniku ING jsou malé a střední podniky a střední korporátní klientela. |
(18) |
Ve svých činnostech v rámci retailového bankovnictví v Nizozemsku a Belgii kombinuje podnik ING model přímého bankovnictví se sítí poboček. Podnik ING poskytuje služby v oblasti běžných účtů a platební systémy, spořicí účty, hypoteční úvěry, spotřebitelské úvěry, služby kreditních karet a investiční a pojistné produkty. Hypotéky jsou nabízeny prostřednictvím přímého kanálu, prostřednictvím prodejců vázaných zástupců a rovněž prostřednictvím zprostředkovatelských kanálů. Pomocí své sítě poboček nabízí podnik ING rovněž celou škálu produktů v oblasti obchodního bankovnictví a produkty v oblasti životního a neživotního pojištění. |
(19) |
V oblasti retailového bankovnictví (soukromé osoby) v Nizozemsku jeho podíl na trhu činí u hlavních bankovních vztahů 40–50 % (8). Jeho podíl na trhu v případě spořicích účtů činí 30–40 % na základě hodnoty a 20–30 % na základě počtu. Podíly na trhu u spotřebitelských úvěrů na základě hodnoty, hypoték a soukromého bankovnictví představují 10–20 %. |
(20) |
Podíly na trhu v Belgii činí [10–15] (9) % u běžných účtů, [20–25] % u spotřebitelských úvěrů, [15–20] % u hypoték, [10–15] % u spoření a [10–15] % u vzájemných fondů. Podíly na trhu retailového bankovnictví v Polsku činí celkem [5–10] % a [5–10] % u spoření. V Rumunsku představují podíly podniku ING na trhu [0–5] % všech závazků a [0–5] % všech aktiv. Podíly na trhu v Turecku v případě spoření činí [0–5] %. |
2.2.2 ING Direct – retailové bankovnictví
(21) |
Podnik ING Direct vykonává přímé internetové činnosti v oblasti retailového bankovnictví pro zákazníky v Austrálii, Rakousku, Kanadě, Francii, Německu, Itálii, Španělsku, Spojeném království a ve Spojených státech amerických. Hlavními nabízenými produkty jsou spořicí účty a hypotéky a v rostoucí míře rovněž vzájemné fondy a platební účty. |
(22) |
V případě úspor činí podíl podniku ING Direct v Německu [5–10] %, v Itálii [0–5] %, v Austrálii [0–5] %, v Kanadě [0–5] %, ve Španělsku, Spojeném království a Rakousku přibližně [0–5] % a v USA a Francii přibližně [0–5] %. U hypoték pro bytové účely činí podíly na trhu v Austrálii [0–5] %, v Kanadě [0–5] %, v Itálii [0–5] % a ve Španělsku [0–5] %. Podíly na trhu u nových hypoték pro bytové účely v Německu činí [0–5] %. Hlavní neevropskou částí podniku ING Direct je jeho dceřiná společnost v USA, která má podíl na trhu hypoték pro bytové účely ve výši [0–5] % a bilanční sumu na konci 1. čtvrtletí roku 2009 ve výši […] (10) miliard USD. |
2.2.3 Velkoobchodní bankovnictví
(23) |
Velkoobchodní bankovnictví se zaměřuje v prvé řadě na Nizozemsko, Belgii, Polsko a Rumunsko, kde nabízí celou škálu produktů od řízení hotovosti po financování podniků. Jinde zaujímá k zákazníkům a produktům selektivnější přístup. Velkoobchodní bankovnictví má šest obchodních jednotek: obecné úvěry a platby a řízení hotovosti, strukturované financování, leasing a faktoring, finanční trhy, ostatní velkoobchodní produkty a nemovitosti. |
(24) |
Pokud jde o korporátní klientelu, podíly podniku ING na nizozemském trhu činí [20–30] % u hlavních bankovních vztahů, dokumentárních akreditivů, mezinárodních plateb a mezinárodních platebních služeb, úvěrů a běžných účtů a faktoringu. Vyšší podíly na trhu ve výši [30–40] % jsou dosaženy v oblasti vkladů/spoření a domácích plateb. Podíl podniku na trhu pro korporátní klientelu v Belgii činí [25–30] % v případě běžných účtů, [15–20] % v případě úvěrů, [15–25] % v případě leasingu a [20–30] % u vkladů. |
2.2.4 Činnosti v oblasti pojištění a správy aktiv v Evropě
(25) |
Hlavní činnosti podniku ING v Evropě v oblasti pojištění se nacházejí v Nizozemsku (zejména pod značkami ING, Nationale-Nederlanden a RVS). Podnik ING má podíl na trhu ve výši [15–20] % u životního pojištění a [5–10] % u neživotního pojištění (s ohledem na hrubé upsané pojistné v roce 2008). Produkty jsou distribuovány prostřednictvím přímých distribučních kanálů (zejména pobočky podniku ING a Postbank, která byla počátkem roku 2009 přejmenována na ING) a makléřů. Mimo Nizozemsko podnik ING nepůsobí v odvětví neživotního pojištění s výjimkou Belgie (kde má podíl na trhu neživotního pojištění ve výši [0–5] %). |
(26) |
Podíly podniku ING na trhu životního pojištění představují [30–35] % v Rumunsku, [20–25] % v Maďarsku, [10–15] % v České republice a Řecku, [5–10] % v Polsku, [5–10] % ve Slovenské republice a [5–10] % v Belgii. Podnik ING působí rovněž — s mnohem menšími podíly na trhu nižšími než [0–5] % — ve Španělsku, Bulharsku a Turecku. Součástí jeho činnosti je správa penzijních fondů včetně povinných a dobrovolných penzijních fondů. V oblasti povinných penzijních fondů má podnik ING podíly na trhu v Polsku ve výši [20–25] % a na Slovensku [10–15] %. V oblasti dobrovolných penzijních fondů činí podíly podniku ING na trhu ve Slovenské republice [35–40] %, v České republice [10–15] % a v Turecku [5–10] %. Jeho podíly na trhu v oblasti povinných a dobrovolných penzijních fondů společně činí v Rumunsku [35–40] %, v Maďarsku [10–15] % a v Bulharsku [5–10] %. |
(27) |
V roce 2008 měl podnik ING aktiva v příslušných zeměpisných oblastech v hodnotě […] miliard EUR v Nizozemsku, […] miliard EUR v Belgii (a Lucembursku) a […] miliard EUR ve střední a východní Evropě. |
2.2.5 Činnosti v oblasti pojištění a správy aktiv v Severní a Jižní Americe
(28) |
Podnik ING Insurance Americas působí ve dvou hlavních zeměpisných oblastech: ve Spojených státech amerických a v Latinské Americe. Jeho činnosti v Kanadě byly počátkem roku 2009 odprodány. Podnik ING Insurance Americas nabízí životní a neživotní pojištění, služby v oblasti důchodového pojištění (především plány definovaných příspěvků), anuity, vzájemné fondy, služby makléře-prodejce a institucionální produkty, včetně skupinového zajištění a institucionálních produktů a služeb v oblasti správy aktiv. |
(29) |
V USA činí jeho podíl na trhu [5–10] % v oblasti variabilních anuit, [0–5] % v oblasti životního pojištění a přibližně [0–5] % v oblasti fixních anuit a skupinového životního pojištění. Podnik ING nabízí penzijní produkty především v Mexiku, Chile, Peru, Kolumbii a Uruguaji. Podíly na trhu u penzijních fondů jsou nejvyšší v Peru ([30–35] %), Chile ([20–25] %) a Uruguaji ([15–20] %). Podíly na trhu životního pojištění jsou nejvýznamnější v Peru ([15–20] %) a v Chile ([10–15] %). V roce 2008 aktiva podniku činila […] miliard EUR v USA a […] miliard EUR ve zbytku amerických kontinentů. |
2.2.6 Životní pojištění a správa aktiv v Asii/Tichomoří
(30) |
Podnik ING Insurance Asia/Pacific je poskytovatelem produktů a služeb v oblasti životního pojištění a správy aktiv v celé Asii/Tichomoří se službami v oblasti životního pojištění v devíti zemích (Austrálie, Nový Zéland, Japonsko, Jižní Korea, Malajsie, Hongkong, Thajsko, Indie a Čína) a subjekty v oblasti správy aktiv ve dvanácti zemích (výše uvedených devět zemí a Tchaj-wan, Filipíny a Singapur). Podnik ING patří k jedné z největších mezinárodních pojišťoven a správců aktiv v oblasti Asie/Tichomoří. Hodnota aktiv v tomto regionu činí […] miliard EUR. |
2.3 Opatření podpory
(31) |
Podnik ING měl prospěch ze tří opatření podpory poskytnutých Nizozemskem. |
2.3.1 Kapitálový vklad
(32) |
První opatření spočívalo v kapitálovém vkladu, který upsalo v plné výši Nizozemsko a který skupině ING umožnil navýšit její hlavní kapitálovou složku Tier 1 o částku ve výši 10 miliard EUR (11). Komise v rozhodnutí o schválení podpory na záchranu (N 528/2008) uvedla, že důvody ztráty důvěry trhu v podnik ING, jež vedly k státní intervenci, byly zapříčiněny vnímanou toxicitou portfolia Alt-A, obavami trhu ohledně dalšího snížení hodnoty aktiv, potřebami pojišťovací divize podniku ING v oblasti kapitálu a zhoršujícím se poměrem dluhu k vlastnímu kapitálu u skupiny ING. Podle Nizozemska by podnik ING bez kapitálového vkladu nadále setrval na trhu, potýkal by se však s dalším poklesem důvěry a vyšším rizikem likvidity. |
(33) |
Upisovací cena u vkladu hlavní kapitálové složky Tier 1 ve výši 10 miliard EUR činila 10 EUR za jeden cenný papír. Z podnětu podniku ING je možno cenné papíry odkoupit za cenu ve výši 15 EUR za cenný papír (50 % výkupní prémie k upisovací ceně), nebo po třech letech je lze přeměnit na kmenové akcie v poměru jedna k jedné. Pokud podnik ING zvolí možnost přeměny, Nizozemsko se může rozhodnout pro alternativní splacení cenných papírů se sazbou ve výši 10 EUR za cenný papír s připočtením narostlých úroků. Kupón bude Nizozemsku vyplacen pouze v případě, budou-li vyplaceny dividendy z kmenových akcií. |
(34) |
V rámci plánu restrukturalizace Nizozemsko předložilo změnu dohody o splacení cenných papírů Tier 1 podnikem ING. Podle pozměněných podmínek může podnik ING odkoupit 50 % cenných papírů v rámci hlavní složky Tier 1 za upisovací cenu (10 EUR) s připočtením narostlých úroků ve vztahu k 8,5 % ročnímu kupónu (přibližně 253 milionů EUR) a penále za předčasné splacení, je-li cena akcií podniku ING vyšší než 10 EUR. Penále za předčasné splacení se zvyšuje s růstem cen akcií podniku ING. Za účelem výpočtu prémie za předčasné splacení byl nárůst cen akcií omezen na 12,45 EUR (12). Na této úrovni se penále rovná 13 % ročně. Penále za předčasné splacení by mohlo činit nejvýše 705 milionů EUR za předpokladu, že po 400 dnech od data emise je splacena částka ve výši 5 miliard EUR. Penále má spodní hranici ve výši 340 milionu EUR, což zajišťuje minimální vnitřní návratnost pro Nizozemsko ve výši 15 %. Jinými slovy, vzhledem ke skutečnosti, že by podnik ING musel za normálních podmínek hradit výkupní prémii ve výši 2,5 miliardy EUR, tato změna by vedla k dodatečné výhodě pro podnik ING ve výši 1,79 až 2,2 miliardy EUR v závislosti na tržní ceně akcií podniku ING. Nizozemsko objasnilo, že důvodem změny bylo povolit podniku ING podobné podmínky pro odchod, jaké byly poskytnuty podnikům SNS (13) a Aegon (14) při kapitálových vkladech, které tyto podniky obdržely od Nizozemska. Tyto podmínky pro předčasné splacení lze uplatnit pouze na splacení částky ve výši 5 miliard EUR (tj. 50 % původního kapitálového vkladu). |
(35) |
Podnik ING se může rozhodnout, že využije možnost odkupu přede dnem 31. ledna 2010, toto datum však lze po dohodě s Nizozemskem kvůli mimořádným okolnostem na trhu prodloužit do dne 1. dubna 2010, může-li podnik ING prokázat, že z ekonomického hlediska nebylo možné získat dostatečnou hlavní kapitálovou složku Tier 1 potřebnou k odkupu částky ve výši 5 miliard EUR dříve. Toto prodloužení poté podléhá schválení Komisí. Cílem podniku ING je využít možnost odkupu přede dnem 1. ledna 2010. U zbývajících 50 % se možnost splacení a přeměny nezměnila. |
2.3.2 Opatření týkající se znehodnocených aktiv
(36) |
Druhým opatřením podpory bylo opatření týkající se aktiv v souvislosti s portfoliem Alt-A, jehož hodnota se významně snížila, což vyvíjelo tlak na rezervu na negativní přecenění. Nizozemské orgány požádaly, aby opatření bylo schváleno přede dnem 31. března 2009, a to z důvodu finanční stability. Pokud by bylo opatření významně pozměněno, u podniku ING by se projevila velká účetní ztráta. |
(37) |
Opatření týkající se aktiv bylo podrobně popsáno v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 31. března 2009. Struktura opatření je připomenuta pouze stručně před tím, než budou objasněny hlavní změny v protiplnění a struktuře poplatků. |
(38) |
Ode dne 26. ledna 2009 obdrželo Nizozemsko od podniku ING 80 % veškerých peněžních toků z portfolia znehodnocených amerických RMBS Alt-A (dále jen “portfolio”) (což v níže uvedeném grafu představuje tok 4) spolu s poplatkem za záruku (tok 5). Na oplátku obdrží podnik ING od Nizozemska níže uvedené bezrizikové peněžní toky:
|
(39) |
Peněžní toky plynoucí ze zbývajících 20 % portfolia si ponechá podnik ING a tyto nespadají do swapu peněžního toku. |
(40) |
Podnik ING souhlasil s uskutečněním řady dodatečných plateb pro Nizozemsko vedoucích k významnému zvýšení protiplnění státu za opatření týkající se aktiv prostřednictvím úprav poplatků popsaných v 41., 42. a 43. bodě odůvodnění:
|
(41) |
Za prvé, ode dne 25. října 2009 Nizozemsko sníží u 57 % (cenné papíry s pevnou úrokovou sazbou) ze 72 % portfolia poplatek na financování o 50 základních bodů ročně (dále jen “p.a.”) z 3,5 % (15) p.a. na 3 % p.a. a u 43 % (cenné papíry s pohyblivou úrokovou sazbou) ze 72 % portfolia sníží poplatek na financování o 50 základních bodů ročně ze sazby LIBOR + 50 základních bodů p.a. na pohyblivou sazbu LIBOR. |
(42) |
Za druhé, poplatek za správu (který hradí Nizozemsko podniku ING) ve výši 25 základních bodů p.a. u 80 % z nesplacené částky portfolia se sníží o 15 základních bodů na 10 základních bodů prostřednictvím zvýšení poplatku za záruku (jak je uvedeno níže v 43. bodě odůvodnění). |
(43) |
Za třetí, ode dne 25. října 2009 podnik ING zvýší u nesplacené částky převedeného portfolia poplatek za záruku ve výši 55 základních bodů p.a. o 82,6 základního bodu p.a., takže celkový poplatek za záruku bude činit 137,6 základního bodu. Z celkového zvýšení o 82,6 základního bodu představuje 67 základních bodů náhradu za snížení poplatku za správu (hrazeného Nizozemskem podniku ING) o 15 základních bodů a za revizi převodní ceny portfolia o 52 základních bodů (což odpovídá snížení převodní ceny z 90 % na přibližně 87 %). 15,6 základního bodu představuje úpravu s ohledem na zpětné získání (claw-back) za období ode dne 26. ledna 2009 (počátek původního opatření) do dne 25. října 2009 (16). |
(44) |
Bude-li původní opatření dohodnuté mezi Nizozemskem a podnikem ING uzavřeno (17), částka nesplacené dodatečné platby, která se týká období mezi dnem 26. ledna 2009 a 25. října 2009 (tj. 15,6 základního bodu v rámci úpravy týkající se poplatku za záruku), bude nadále splatná. Dojde-li k částečnému uzavření původního opatření, tato částka by byla splatná úměrně. |
(45) |
Tyto změny, které byly zavedeny v říjnu 2009, budou provedeny prostřednictvím zvláštní dohody mezi podnikem ING a Nizozemskem s cílem zachovat původní opatření netknuté. Nizozemsko se zavázalo, že Komisi oznámí předčasné úplné nebo částečné uzavření původního opatření. |
2.3.3 Záruky
(46) |
Na základě nizozemského systému úvěrových záruk (věc N 524/2008) Nizozemsko poskytlo rovněž záruky za střednědobé závazky podniku ING ve výši i) 9 miliard USD (z toho již byla vydána částka ve výši 8,25 miliardy USD) a ii) 5 miliard EUR (z toho již byla vydána částka ve výši 4,15 miliardy EUR). Podnik ING platí poplatek za záruku ve výši 84 základních bodů z průměrné výše zaručené částky. |
(47) |
Nizozemsko potvrdilo, že případné dodatečné záruky poskytnuté podniku ING budou oznámeny jednotlivě. Přislíbená záruka ve výši […], jež má Nizozemsko poskytnout v rámci provádění plánu restrukturalizace na financování podniku Westland Utrecht Hypotheekbank (WUH)/Interadvies, jak je popsáno v 55. a 85. bodě odůvodnění, bude Komisi rovněž oznámena zvlášť. Tyto záruky ve výši až […] miliard EUR jsou nedílnou součástí plánu restrukturalizace, jehož se týká toto rozhodnutí, Nizozemsko však musí ještě zjistit nezbytnost těchto záruk a stanovit protiplnění za záruky a Komise toto posoudí ve zvláštním rozhodnutí, jakmile bude opatření oznámeno individuálně. |
3. PLÁN RESTRUKTURALIZACE
3.1 Opatření, jež se předpokládají v plánu
(48) |
Podnik ING hodlá zjednodušit strukturu skupiny, snížit náklady, omezit rizika a uskutečnit řadu odprodejů, vypracovat udržitelnou politiku v oblasti odměňování, přizpůsobit svou kapitálovou strukturu, zavést nové interní cíle týkající se podílů kapitálu a zvýšit částku dlouhodobého financování u nedepozitních produktů. Plán restrukturalizace má být prováděn během pětiletého období. |
(49) |
V zájmu zjednodušení skupiny podnik ING sloučil šest oblastí podnikání do dvou divizí, a to bankovnictví a pojišťovnictví. Každá divize je odpovědná za provádění své strategie a řízení rozvahy. Plán restrukturalizace předpokládá, že podnik ING bude vykonávat pouze bankovní činnosti, zatímco pojišťovací divize bude časem odprodána. |
(50) |
Bankovní činnosti se zaměří zejména na Evropu se selektivními možnostmi růstu, jež mají být sledovány v ostatních částech světa. Podnik ING plánuje, že se strategicky zaměří na trvale ziskové retailové bankovnictví na vyspělých trzích, vybrané možnosti růstu retailového bankovnictví ve střední a východní Evropě a obchodní bankovnictví zaměřené na Evropu sladěné s retailovým bankovnictvím a podnikáním v oblasti zvláštního financování. Banka bude fungovat na základě standardizovaných produktů a vysoké úrovně automatizace. Namísto získávání investic, jako jsou cenné papíry zajištěné aktivy (ABS), bude skupina v rostoucí míře vytvářet vlastní aktiva. |
(51) |
Na rok 2009 je naplánováno snížení nákladů ve výši 1,3 miliardy EUR. 35 % snížení nákladů má být dosaženo snížením nákladů souvisejících s plnými pracovními úvazky a 65 % snížením ostatních výdajů, včetně výdajů na externí pracovníky, činnosti v oblasti marketingu a závody Formule 1. K snížení nákladů přispěje ústředí podniku. Od srpna 2009 již bylo dosaženo snížení nákladů ve výši více než 800 milionů EUR. K dosažení tohoto snížení nákladů zřídil podnik ING rezervu na restrukturalizaci ve výši přibližně 450 milionů EUR po zdanění. |
(52) |
Podnik ING plánuje rovněž řadu opatření k snížení rizik, například programy zajištění, omezení, uzavření a likvidace rizikových pozic a snížení přímé akciové expozice. Co se týká investičního portfolia, Nizozemsko provedlo ve prospěch podniku ING opatření na ochranu aktiv ve formě opatření týkajícího se aktiv Alt-A. Další opatření provedená podnikem ING zahrnují přeřazení řady jeho cenných papírů zajištěných aktivy (ABS) z kategorie cenných papírů, které jsou k dispozici pro prodej, do kategorie cenných papírů držených do doby splatnosti, což omezí výkyvy rezervy na negativní přecenění. Podnik ING sníží svou expozici rizikovějším třídám aktiv v rámci amerických CMBS a amerických RMBS. Podnik ING mimoto nezahájí nové iniciativy, jejichž cílem je zvýšení přímé expozice nemovitostem. |
(53) |
Komise má za to, že podnik ING přijme [obezřetnou] obchodní strategii, zejména s ohledem na podnik ING Direct, jelikož podnik ING hodlá založit své podnikání […] na přiměřené tvorbě cen […] (18) a nebude jednat jako subjekt určující cenu. |
(54) |
Podnik ING se na základě své nové obchodní strategie nachází v procesu provádění řady odprodejů s významným dopadem na jeho rozvahu. Restrukturalizační opatření uvedená v revidovaném plánu restrukturalizace podniku ING povedou k očekávanému snížení bilanční sumy ve výši 616 miliard EUR podle velikosti jednotek ke dni 30. září 2008. Snížení bilanční sumy ve výši 616 miliard EUR spočívá ve snižování zadluženosti banky a iniciativách týkajících se integrace rozvah (přibližně ve výši […] miliard EUR), odprodejích bank (ve výši přibližně […] miliard EUR) a odprodeji celé pojišťovací divize ING (s částkou ve výši přibližně […] miliard EUR). Navzdory nižší bilanční sumě v porovnání s bankou připadalo na pojišťovací divizi přibližně 50 % příjmů podniku ING před krizí (19). V porovnání s bilanční sumou ve třetím čtvrtletí roku 2008 (tj. 1 376 miliard EUR) představuje celkové snížení bilanční sumy přibližně 45 %. |
(55) |
Jako součást odprodejů plán restrukturalizace předpokládá, že podnik ING vyčlení plně funkční společnost retailového bankovnictví v Nizozemsku, kterou bude možno odprodat (podrobnosti viz 85. bod odůvodnění), sestávající ze současného podniku Interadvies (Westland Utrecht Hypotheekbank, Westland Utrecht Effectenbank a Nationale Nederlanden Hypotheekbedrijf, Nationale Nederlanden Financiële Diensten), k němuž bude připojeno portfolio spotřebitelských úvěrů bývalé Postbank. Podnik ING bude usilovat o vyčlenění podniku Interadvies (dále jen “WUH/Interadvies”) [na základě podrobného časového plánu]. Celková bilanční suma subjektu bude činit přibližně [25–50] miliard EUR. |
(56) |
[…] odprodej podniku WUH/Interadvies nevyvolává žádné problémy v souvislosti s ohrožením finanční stability, nizozemské orgány poskytly studii týkající se nizozemského trhu retailového bankovnictví, kterou provedl nezávislý odborník a která prokazuje, že běžné účty (ačkoliv se obecně považují za základní produkt pro křížový prodej v retailovém bankovnictví) nejsou nezbytné pro distribuci hypotečních a jiných bankovních produktů v Nizozemsku, a v případě podniku ING to platí obzvláště. Studie mimoto poukazuje na význam internetu jako distribučního kanálu v Nizozemsku, což snižuje potřebu sítě poboček pro distribuci bankovních produktů. Podle nizozemských orgánů lze ostatní produkty připojit k hypotečním produktům, které distribuuje podnik WUH/Interadvies. Jako vstupní bod k ostatním tržním produktům může sloužit zejména převedené portfolio spotřebitelských úvěrů. |
(57) |
Podnik ING hodlá konkrétně odprodat tyto podniky, činnosti nebo produkty:
|
(58) |
Podnik ING plánuje během období restrukturalizace […] organický růst bilanční sumy banky ve výši přibližně […] % ročně. Podnik ING hodlá dosáhnout většiny tohoto růstu prostřednictvím úvěrů pro reálnou ekonomiku (domácnosti a podniky). |
(59) |
Podnik ING zavádí rovněž novou politiku v oblasti odměňování, kdy se dozorčí rada podniku ING zavázala, že pro představenstvo a hlavní vedení podniku vypracuje udržitelnou politiku v oblasti odměňování. Tyto motivační systémy budou spojeny s vytvářením dlouhodobé hodnoty s přihlédnutím k rizikům při omezení možnosti “odměn za neúspěch”. |
(60) |
Podnik ING se zavázal, že co nejdříve vyloučí dvojí pákový efekt, nejpozději však do […]. |
3.2 Schopnost dosáhnout životaschopnosti podle základního a zátěžového scénáře
(61) |
Podnik ING předložil základní a zátěžový scénář s cílem prokázat, že je schopen dosáhnout dlouhodobé životaschopnosti. |
(62) |
V základním scénáři podnik ING […]. Dále se předpokládá, že kapitálové trhy […]. |
(63) |
Podle předpokládaného základního scénáře činí čistý příjem skupiny […]. Celkové výnosy skupiny činí […]. Návratnost kapitálu by činila […]. Pojišťovací divize podniku ING by […]. |
(64) |
U banky podnik ING předpokládá zvyšování rizikově vážených aktiv přibližně o […] ročně (před odprodeji), částečně kvůli […]. Příjmy (s vyloučením změn reálné hodnoty a znehodnocení) mají podle očekávání […], u obchodního bankovnictví se očekává […] a u retailového bankovnictví se očekává […]. |
(65) |
Bankovní divize podniku ING má podle očekávání plnit své interní cíle týkající se kapitálu po celou dobu, na kterou se vztahuje prognóza. Podnik ING stanovil nové interní cíle týkající se kapitálu, které činí […] % u podílu kapitálu Tier 1 banky a […] % v případě hlavní kapitálové složky Tier 1. U pojišťovací divize podniku ING se cílový podíl kapitálu nemění a zůstává ve výši 150 %. |
(66) |
V základním scénáři by celková kapitálová přiměřenost (podíl celkového kapitálu k rizikově váženým aktivům) během celého restrukturalizačního období činila přibližně […], přičemž nejnižší hodnota by činila […]. |
(67) |
Pojišťovací divize podniku ING bude během restrukturalizačního období odprodána […]. Podle základního scénáře má odprodej podle předpokladů vytvořit čisté výnosy ve výši […] EUR. |
(68) |
Podle alternativního scénáře, kdy je pojišťovací divize odprodána […], by podnik ING očekával přiměřeně vyšší čisté výnosy […]. |
(69) |
Podnik ING předložil rovněž zátěžový scénář […]. |
(70) |
[…]. Mimoto se předpokládá významné zvýšení pravděpodobnosti nesplacení. Podnik ING předpokládá rovněž vyšší míru ztráty při selhání. |
(71) |
Podle tohoto zátěžového scénáře by základní obchodní výsledek skupiny ING […]. |
(72) |
Navzdory těmto předpokladům v zátěžovém scénáři by byla kapitalizace podniku ING i nadále dostatečná, jelikož podnik nadále plní požadavky stanovené předpisy. […]. |
(73) |
Nizozemsko v tomto ohledu uvedlo, že podnik ING použil v zátěžových scénářích za účelem výpočtu míry ztráty při selhání u svých úvěrových portfolií modely míry ztráty při selhání, jež byly schváleny úřadem finančního dohledu, De Nederlandsche Bank (nizozemská centrální banka, dále jen “DNB”) […]. |
(74) |
Podnik ING mimoto použil další závažnější zátěžové předpoklady, které významně překračují předložený zátěžový scénář pro retailové hypotéky v Nizozemsku (20) […]. Rovněž podle těchto předpokladů je kapitalizace podniku ING dostatečná, jelikož podnik nadále plní požadavky stanovené předpisy a má k dispozici rovněž značnou dodatečnou kapitálovou rezervu. |
(75) |
Nizozemsko uvedlo, že banka splnila všechny zátěžové testy úřadu finančního dohledu, co se týká likvidity. […]. |
3.3 Strategie odchodu
(76) |
Podle základního scénáře uvedeného v plánu restrukturalizace podniku ING budou cenné papíry v rámci hlavní kapitálové složky Tier 1 odkoupeny podnikem ING na tomto základě:
|
(77) |
Celkově […] transakce zajistí Nizozemsku orientačně vnitřní návratnost ve výši [15–25] %. Nizozemsko musí Komisi oznámit jakékoliv změny dohody o odkoupení cenných papírů. |
(78) |
Podnik ING dosud neodložil žádnou výplatu kupónů u hybridních nástrojů Tier 1, které skupina vydala. |
(79) |
Dne 14. října 2009 podnik ING uplatnil opci na koupi dluhopisů nižší třídy Tier 2. Podnik ING Komisi informoval, že toho lituje, a uvedl, že to bylo nedorozumění […]. Nizozemsko mimoto zopakovalo, že je srozuměno s tím, že Komise v zásadě nepovažuje splacení kapitálových nástrojů Tier 1/Tier 2 u bank v restrukturalizaci za vhodné, a souhlasilo s tím, že takovéto splacení bude v budoucnu v každém jednotlivém případě projednáno a bude podléhat schválení Komisí, a to po dobu tří let počínaje dnem přijetí tohoto rozhodnutí, nebo do doby, dokud podnik ING nesplatí nizozemskému státu v plné výši cenné papíry v rámci hlavní kapitálové složky Tier 1 (včetně příslušných narostlých úroků u kupónů Tier 1 a výstupních poplatků), podle toho, co nastane dříve. |
(80) |
V případě opatření týkajícího se aktiv se nepředpokládá jednostranný odchod a Nizozemsko se zavázalo, že Komisi oznámí ukončení opatření týkajícího se aktiv dohodou. Plán restrukturalizace však v základním scénáři předpokládá, že opatření bude zachováno po roce 2013. |
3.4 Závazky Nizozemska
(81) |
Pokud jde o opatření týkající se aktiv (tj. záložní facilitu pro nelikvidní aktiva), Nizozemsko přijalo tyto závazky:
|
(82) |
Co se týká snížení bilanční sumy, závazku odprodat pojišťovací divizi, podnik ING Direct US a ostatní jednotky, jež mají být odprodány do konce roku 2013, Nizozemsko přijalo tyto závazky:
|
(83) |
Nizozemsko se dále zavazuje, že podnik ING dodrží zákaz týkající se akvizic:
|
(84) |
Nizozemsko se dále zavazuje, že podnik ING dodrží zákaz týkající se cenového vedení:
|
(85) |
Nizozemsko se zavazuje k řadě podrobných ustanovení, co se týká vyčlenění podniku WUH/Interadvies:
|
(86) |
Náklady na všechny správce jmenované během procesu restrukturalizace hradí podnik ING. |
(87) |
Za účelem obnovení životaschopnosti se Nizozemsko zavazuje, že podnik ING dodrží tyto podmínky:
|
(88) |
Co se týká odkladu vyplacení kupónu a splacení cenných papírů Tier 1 a Tier 2, Nizozemsko se zavazuje, že podnik ING dodrží tyto podmínky:
|
(89) |
Nizozemsko se zavazuje, že podnik ING nebude uvádět rekapitalizační opatření jako konkurenční výhodu při hromadném uvádění svých produktů na trh. |
(90) |
Nizozemsko se zavazuje, že podnik ING zachová omezení týkající se politik v oblasti odměňování a marketingových činností, jak se zavázal dříve na základě dohod týkajících se cenných papírů v rámci hlavní kapitálové složky Tier 1 a záložní facility pro nelikvidní aktiva. |
(91) |
Podnik ING a Nizozemsko se zavazují, že ode dne vydání tohoto rozhodnutí budou Komisi co šest měsíců předkládat zprávy o pokroku při provádění plánu restrukturalizace. |
(92) |
Nizozemské orgány se zavazují, že restrukturalizace podniku ING bude zcela dokončena do konce roku 2013. |
4. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(93) |
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti ohledně souladu původního opatření se sdělením o znehodnocených aktivech, zejména co se týká oceňování a sdílení zátěže. Komise však zjistila, že opatření splňuje podmínky týkající se způsobilosti aktiv, ujednání o správě aktiv, transparentnosti a poskytování informací a poplatku za záruku, jak je stanoveno ve sdělení o znehodnocených aktivech. |
(94) |
Pokud jde o oceňování, Nizozemsko uvedlo, že reálná ekonomická hodnota portfolia činí podle základního scénáře 97,3 % nominální hodnoty a v případě zátěžového scénáře 88,8 % nominální hodnoty. Na tomto základě bylo portfolio převedeno na Nizozemsko za 90 % nominální hodnoty. Komise vyslovila pochybnosti ohledně stanovení reálné ekonomické hodnoty, zejména zvolené diskontní sazby, předpokladů týkajících se cen nemovitostí, úrovně úvěrového posílení a dalších záležitostí týkajících se oceňování. |
(95) |
Pokud jde o sdílení zátěže, Komise vyslovila pochybnosti ohledně výše poplatku na financování a přiměřenosti poplatku za správu, který Nizozemsko hradí podniku ING. Vzhledem ke skutečnosti, že Komise měla pochybnosti ohledně ocenění portfolia, případný negativní závěr týkající se ocenění by mohl mít přímý dopad na hodnocení poplatku za záruku. |
5. POSOUZENÍ
5.1 Existence podpory
(96) |
Čl. 87 odst. 1 Smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem. |
(97) |
Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení zjistila, že rekapitalizace podniku ING představuje státní podporu ve výši vloženého kapitálu, tj. 10 miliard EUR. |
(98) |
Změna výkupní prémie představuje rovněž státní podporu, poněvadž se stát vzdává svého nároku na získání příjmů. Jelikož podnik ING již souhlasil s výkupní prémií ve výši 150 %, jakékoli snížení představuje ušlý příjem. Změna podmínek splacení kapitálového vkladu Nizozemska poskytuje podniku ING další výhodu. To představuje dodatečnou podporu ve výši přibližně 2 miliard EUR, jak je uvedeno v 34. bodě odůvodnění. |
(99) |
Pokud jde o opatření týkající se aktiv, Komise v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že opatření představuje podporu. Výše podpory vyplývající z opatření týkajícího se aktiv je vypočítána jako rozdíl mezi převodní cenou (na základě reálné ekonomické hodnoty) a tržní cenou převedeného portfolia. Podle informací poskytnutých nizozemskými orgány celková nominální hodnota portfolia Alt-A ke dni 31. prosinci 2008 činila 39 miliard USD. 80 % portfolia bylo na Nizozemsko převedeno za 87 % nominální hodnoty (podle pozměněného opatření), což představuje 27,1 miliardy USD. Podle informací předložených nizozemskými orgány celková tržní hodnota portfolia Alt-A ke dni 31. prosince 2008 činila 25,8 miliardy USD, přičemž na Nizozemsko bylo převedeno 80 % (20,6 miliard USD). Výsledný rozdíl mezi převodní cenou a tržní cenou převedeného portfolia činí 6,5 miliardy USD, což odpovídá částce ve výši přibližně 5,0 miliard EUR (29). Výše podpory vyplývající z opatření týkajícího se aktiv proto činí 5 miliard EUR. |
(100) |
Částka kapitálového vkladu ve výši 10 miliard USD byla původně v rámci skupiny rozdělena následovně: 5 miliard EUR pro bankovní divizi podniku ING, 4 miliardy USD pro pojišťovací divizi podniku ING a 1 miliarda EUR pro celý holding. Podnik ING může částku kapitálového vkladu kdykoli převést mezi bankovní divizí, pojišťovací divizí a celým holdingem. |
(101) |
85 % peněžních toků převedených na Nizozemsko na základě opatření týkajícího se aktiv zahrnovalo aktiva v držení bankovní divize podniku ING a 15 % aktiva v držení pojišťovací divize podniku ING. Z celkové výše podpory plynoucí z opatření týkajícího se aktiv (5 miliard EUR) je proto nutno bankovní divizi podniku ING přičíst částku ve výši 4,25 miliardy EUR a pojišťovací divizi podniku ING částku ve výši 0,75 miliardy EUR. |
(102) |
To vede k celkové částce podpory pro bankovní divizi podniku ING ve výši 9,25 miliardy EUR (což představuje 2,7 % rizikově vážených aktiv bankovní divize podniku ING (30)), k celkové částce podpory pro pojišťovací divizi podniku ING ve výši 4,75 miliardy EUR (což představuje 50 % požadavků týkajících se kapitálové přiměřenosti pojišťovací divize podniku ING (31)) a k částce ve výši 1 miliardy EUR, která zůstává na úrovni holdingu. |
(103) |
Kvůli zjednodušení a jednotnosti s pojmy použitými ve sdělení o znehodnocených aktivech lze celkovou částku podpory vyjádřit rovněž pouze v rizikově vážených aktivech bankovní divize podniku ING. V tomto případě obě opatření společně a dodatečná podpora vyplývající ze snížení výkupní prémie ve výši 2 miliard EUR vedou k prvku podpory ve výši přibližně 17 miliard EUR, což představuje zhruba 5 % rizikově vážených aktiv bankovní divize podniku ING. |
(104) |
Podnik ING mimoto obdržel podporu z nizozemského systému záruk ve výši 5 miliard EUR a 9 miliard USD. Na základě převládajícího směnného kurzu v době poskytnutí těchto opatření EUR/USD 1:3 činí poskytnuté záruky přibližně 12 miliard EUR, což představuje zhruba 1 % celkové bilanční sumy skupiny. Záruky byly poskytnuty v době, kdy se tržní podmínky zhoršovaly, a pro banky bylo obtížné získat financování. Investor v tržním hospodářství by proto tyto záruky neposkytl a záruky představují dodatečnou podporu, která může případně dosáhnout nominální hodnoty (32). |
(105) |
Nizozemsko dále tvrdí, že podnik ING […] od Nizozemska dodatečné záruky ve výši […] miliard EUR na vyčlenění subjektu v oblasti retailového bankovnictví WUH/Interadvies, jež nebyly dosud poskytnuty a jejichž nezbytnost je třeba zjistit. Nizozemsko toto považuje za dodatečnou podporu na restrukturalizaci pro příjemce, která bude oznámena později. Komise v zásadě nevznáší námitky vůči této podpoře, bude-li omezená na minimum, které je nezbytné pro restrukturalizaci podniku ING (33), a pokud bude za tuto podporu poskytnuto dostatečné protiplnění. |
(106) |
Podnik ING proto obdrží podporu na restrukturalizaci v celkové výši až [12–22] miliard EUR ve formě záruk za likviditu a přibližně 17 miliard EUR ve formě ostatní podpory, což představuje zhruba 5 % rizikově vážených aktiv banky. |
5.2 Slučitelnost
5.2.1 Použití čl. 87 odst. 3 písm. B) Smlouvy
(107) |
Čl. 87 odst. 3 písm. b) Komisi zmocňuje, aby rozhodla o slučitelnosti podpory se společným trhem, má-li tato podpora “napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu”. Komise při nedávném schválení prodloužení nizozemského systému záruk (34) potvrdila, že celkově nadále trvá hrozba vážné poruchy v nizozemském hospodářství a že opatření na podporu bank jsou vhodná k odstranění této hrozby. |
(108) |
Vzhledem k významu úvěrových činností podniku ING pro konkrétní regionální trhy, jeho přeshraniční přítomnosti a integraci a spolupráci s ostatními bankami Komise uznává, že tento podnik je systémově relevantní bankou. […]. Vyvozuje se tudíž závěr, že takovýto úpadek by pro nizozemské finanční odvětví a reálnou ekonomiku znamenal vážné důsledky. Podporu je proto nutno posoudit podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy. |
5.2.2 Slučitelnost opatření týkajícího se aktiv
(109) |
Opatření členských států pro nakládání se znehodnocenými aktivy podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy jsou posuzována na základě sdělení o znehodnocených aktivech. Sdělení o znehodnocených aktivech stanoví zásady, jež musí každé opatření na záchranu aktiv dodržet. |
(110) |
Pochybnosti uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že opatření týkající se aktiv nesplňuje podmínky slučitelnosti záchrany aktiv stanovené ve sdělení o znehodnocených aktivech, jsou rozptýleny. |
(111) |
Nizozemské orgány se zavázaly opatření pozměnit zvýšením poplatku za záruku, který hradí podnik ING Nizozemsku, o 82,6 (35) základního bodu p.a., čímž se změnila výsledná převodní cena opatření a struktura poplatku. Poplatek na financování se snížil o 50 základních bodů p.a. |
(112) |
Za prvé, z celkového zvýšení poplatku za záruku o 82,6 základního bodu p.a. má 52 základních bodů p.a. snížit převodní cenu za aktiva v portfoliu z 90 % nominální hodnoty na 87 % nominální hodnoty. Pozměněná převodní cena zajišťuje soulad převodní ceny s odhady reálné ekonomické hodnoty portfolia při použití přiměřených předpokladů. Po rozhodnutí o zahájení řízení předložily nizozemské orgány revidovaná ocenění portfolia. Poté, co Komise vyslovila pochybnosti ohledně předpokladů týkajících se cen nemovitosti a zvolených diskontních sazeb, jež v původním ocenění portfolia použila společnost Dynamic Credit Partners, poskytly nizozemské orgány Komisi výsledky ocenění při použití stejné metody ocenění, avšak na základě konzervativnějších předpokladů týkajících se cen nemovitostí a diskontních sazeb. Komise po konzultaci s externími odborníky upravila výsledek o dodatečné faktory. Na základě této analýzy dospěla k závěru, že reálná ekonomická hodnota, která byla odhadnuta na 87 %, je přijatelná vzhledem k požadavkům sdělení o znehodnocených aktivech, jež se týkají metod ocenění a obezřetných odhadů, jak bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení. Po úpravě reálné ekonomické hodnoty na 87 % byly proto počáteční obavy Komise rozptýleny. |
(113) |
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyslovila pochybnosti ohledně výše poplatku za správu, který byl původně stanoven na 25 základních bodů p.a. Po zvýšení poplatku za záruku o 15 základních bodů p.a. (kromě 52 základních bodů p.a. za úpravu ocenění a 15,6 základního bodu p.a. za úpravu časového období) se poplatek za správu snížil na 10 základních bodů p.a., což je vzhledem k velikosti spravovaného portfolia přijatelná výše. Odstraněny byly rovněž pochybnosti Komise s ohledem na poplatek na financování, jež byly uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení, jelikož finanční poplatek byl snížen o 50 základních bodů p.a. Tímto bylo zajištěno, že poplatek na financování je v souladu s náklady Nizozemska na financování, jak Komisi předložily nizozemské orgány (36). Původní pochybnosti Komise ohledně poplatku za správu a poplatku na financování byly proto zmírněny. |
(114) |
Pokud jde o sdílení zátěže, sdělení o znehodnocených aktivech v oddíle 5.2 uvádí obecnou zásadu, že by banky měly nést v maximálním rozsahu ztráty spojené se znehodnocenými aktivy. Komise zastává názor, že přiměřené úrovně sdílení zátěže lze dosáhnout pouze tehdy, jsou-li znehodnocená aktiva převedena na stát za převodní cenu, která nepřesahuje reálnou ekonomickou hodnotu (37). Komise byla v tomto ohledu ujištěna revidovanou převodní cenou, jak je uvedeno v 112. bodě odůvodnění. |
(115) |
Úpravy převodní ceny je v tomto případě dosaženo zvýšením poplatku za záruku o 52 základních bodů p.a., což z hlediska čisté současné hodnoty odpovídá rozdílu mezi 90 % a 87 % nominální hodnoty. To je v souladu s rozhodnutím o zahájení řízení, v němž Komise schválila dohodu o swapu peněžního toku a domnívala se, že je nutno provést úpravy ocenění změnou poplatku za záruku. Opatření týkající se znehodnocených aktiv proto splňuje podmínky týkající se náležitého sdílení zátěže. |
(116) |
Pozměněné opatření týkající se aktiv mimoto vstupuje v platnost dne 25. října 2009, zatímco platby se ode dne 26. ledna 2009 do 25. října 2009 uskutečnily podle struktury poplatku na základě původní transakce, která byla pro podnik ING příznivější. Za účelem nahrazení plateb podniku ING pro stát, o něž stát přišel během tohoto období, se poplatek za záruku zvýšil o dalších 15,6 základního bodu p.a. Tato změna je nutná, aby bylo možno opatření považovat za slučitelné se sdělením o znehodnocených aktivech ode dne 26. ledna 2009. Toto zvýšení však nezměnilo ocenění portfolia ani nezvýšilo sdílení zátěže, jelikož zajišťuje pouze použitelnost sdělení o znehodnocených aktiv ode dne vstupu opatření týkajícího se aktiv v platnost, tj. se zpětným účinkem. |
5.2.3 Slučitelnost podpory na restrukturalizaci
(117) |
Komise musí posoudit zachování všech předchozích mimořádných opatření podpory jako podporu na restrukturalizaci. Slučitelnost podpory na restrukturalizaci se posuzuje na základě plánu restrukturalizace v kontextu sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (38) (dále jen “sdělení o restrukturalizaci”). Ačkoliv předchozí rozhodnutí odkazovala na pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (39), Komise v bodě 49 sdělení o restrukturalizaci objasnila, že veškeré podpory oznámené Komisi do dne 31. prosince 2009 budou posouzeny jako podpora na restrukturalizaci bank podle sdělení o restrukturalizaci namísto pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích. |
(118) |
Sdělení o restrukturalizaci nestanoví podmínky, za nichž musí banky předložit plán restrukturalizace, nýbrž vychází z předchozích sdělení. |
(119) |
Komise se domnívá, že podnik ING musí projít hloubkovou restrukturalizací, jelikož příjemce již obdržel státní podporu, která přispívá ke krytí ztrát či zamezení ztrátám a která společně překračuje 2 % celkových rizikově vážených aktiv banky. Tento postoj je v souladu s bodem 4 sdělení o restrukturalizaci a bodem 55 sdělení o znehodnocených aktivech, jakož i předchozími závazky podniku ING (40). |
(120) |
Při posuzování plánu restrukturalizace se Komise ujistí, že banka je schopna obnovit dlouhodobou životaschopnost bez státní podpory (oddíl 2 sdělení o restrukturalizaci). |
(121) |
Sdělení o restrukturalizaci v této souvislosti připomíná, že vlády rekapitalizovaly banky na základě kritérií zvolených zejména z důvodů finanční stability, spíše než z hlediska návratu k životaschopnosti. Dlouhodobá životaschopnost proto vyžaduje, aby byla každá obdržená státní podpora buď ve lhůtě stanovené při udělování podpory splacena, nebo aby za ni bylo poskytnuto protiplnění podle normálních tržních podmínek, čímž se zajistí, aby jakákoliv forma dodatečné státní podpory byla ukončena. Plán restrukturalizace vytyčuje přesvědčivou strategii splacení kapitálu Nizozemska, která bude zahájena před vydáním tohoto rozhodnutí. |
(122) |
Sdělení o restrukturalizaci objasňuje, že dlouhodobé životaschopnosti je dosaženo, pokud je banka — s přihlédnutím k jejímu rizikovému profilu — schopna pokrýt veškeré své náklady včetně odpisových a finančních nákladů a vykazuje přiměřenou návratnost vlastního kapitálu. Jak je uvedeno v 65. bodě odůvodnění, plán restrukturalizace prokazuje, jak podnik ING dosáhne přiměřené ziskovosti, aby pokryl veškeré své náklady včetně odpisových a finančních nákladů a vykázal přiměřenou návratnost vlastního kapitálu s přihlédnutím k jeho rizikovému profilu. |
(123) |
Plán restrukturalizace prokazuje, že podnik ING je schopen splnit příslušné požadavky stanovené předpisy i v případě zátěžových scénářů s vleklou celosvětovou recesí, jak se požaduje v bodě 13 sdělení o restrukturalizaci. Z informací poskytnutých nizozemskými orgány vyplývá, že podnik ING bude životaschopný i v zátěžových scénářích s konzervativními předpoklady, které Komise ověřila. Komise podotýká, že co se týká úrovně míry ztráty při selhání u nizozemského retailového hypotečního portfolia, modely, které použil podnik ING, schválila DNB, nizozemský úřad finančního dohledu. Co se týká kvality nizozemského hypotečního portfolia podniku ING, s ohledem na nizozemský hypoteční trh byly použity další závažné zátěžové předpoklady. Podle dodatečných zátěžových předpokladů bude podnik ING podle informací předložených nizozemskými orgány nadále plnit kapitálové požadavky. |
(124) |
Plánované odprodeje vytvoří v průběhu času přebytečný kapitál, který by měl dále posílit kapitálovou základnu podniku ING. |
(125) |
Za druhé, v souladu s bodem 10 sdělení o restrukturalizaci plán uvádí příčiny obtíží banky a vlastní slabé stránky banky a nastiňuje, jak navrhovaná restrukturalizační opatření napraví problémy banky. Za tímto účelem je v plánu restrukturalizace uvedeno, že příjemce zlepší svou kapitálovou strukturu odstraněním dvojího pákového efektu a zvýšením podílu hlavní kapitálové složky. Podnik ING bude proto moci v budoucnu lépe čelit možnému nepříznivému hospodářskému vývoji a převzít neočekávané ztráty i po splacení kapitálu poskytnutého Nizozemskem. |
(126) |
Jako hlavní příčina opakované potřeby státní podpory bylo určeno portfolio Alt-A. Obavy na trhu ohledně možného znehodnocení portfolia Alt-A byly jednou z hlavních příčin pro zahájení restrukturalizačního opatření, než bylo toto portfolio zahrnuto do opatření týkajícího se aktiv. Tyto obavy na trhu byly opatřením týkajícím se aktiv rozptýleny. […]. V tomto ohledu plánovaný odprodej podniku ING Direct US uvedený v plánu restrukturalizace odstraňuje hlavní příčinu potíží, které vedly k státní intervenci. |
(127) |
Podnik ING dále sníží svou expozici rizikovějším třídám aktiv a nebude zvyšovat svou expozici nemovitostem. Podnik ING rovněž prodá jiné rizikové podniky a aktiva nebo sníží expozici takovýmto podnikům a aktivům. |
(128) |
Podnik ING mimoto zahájil širší program zmírňování rizik (tj. politiku snižování rizik) a snižování nákladů, který odstraňuje rovněž složitost skupiny, a to nejprve vytvořením bankovní a pojišťovací divize a posléze odprodejem celé části podnikání v oblasti pojištění. Plán prokazuje, že zejména podnik ING Direct upraví [obezřetnou] obchodní strategii a upustí od […] cenotvorby, což je vyzdviženo zákazem týkajícím se cenového vedení, jak bylo popsáno v 53. a 84. bodě odůvodnění. |
(129) |
Plán mimoto dokládá, že se podnik ING v souladu s bodem 11 sdělení o restrukturalizaci přizpůsobuje poznatkům vyvozeným z krize. Plán například objasňuje, že podnik ING hodlá změnit svou politiku odměňování s cílem zaměřit banku na dlouhodobější dosažené výsledky, a tak zamezit odměnám za neúspěch. […]. |
(130) |
Vyvozuje se proto závěr, že plán restrukturalizace může obnovit dlouhodobou životaschopnost. |
(131) |
Plán restrukturalizace mimoto zajišťuje přiměřený vlastní příspěvek na restrukturalizační náklady (oddíl 3 sdělení o restrukturalizaci). Plán restrukturalizace prokazuje, že podnik ING zajistí přiměřené sdílení zátěže v souladu se sdělením o restrukturalizaci, což je důležité pro omezení morálního hazardu. |
(132) |
Nizozemsko se za prvé zavázalo, že upraví podmínky opatření týkajícího se aktiv tak, aby bylo v souladu s požadavky stanovenými ve sdělení o znehodnocených aktivech. |
(133) |
Za druhé, podnik ING zaplatí za kapitálový vklad přiměřené protiplnění v souladu se sdělením o rekapitalizaci finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (41) (dále jen “sdělení o rekapitalizaci”). Toto hodnocení se po změně podmínek splacení nemění, jelikož ty představují prémii za předčasné splacení. Takováto prémie za předčasné splacení představuje změnu rozhodnutí o rekapitalizaci. To je přijatelné, jelikož Komise předčasné splacení podporuje. Důvodem takovýchto pobídek ke splacení je to, že splacení odstraní dopady výhod státní podpory pro banky. To bylo uplatněno v rozhodnutích Komise přijatých na základě sdělení o rekapitalizaci, například ve věci SNS a Aegon (viz 33. bod odůvodnění), a mělo by se použít obdobně rovněž v tomto případě. Vzhledem ke skutečnosti, že kapitálový vklad Nizozemsko poskytne s 15 % vnitřní návratností, se snížení výkupní prémie samo o sobě jeví jako přiměřené, jelikož vnitřní návratnost je přiměřeným protiplněním ve smyslu sdělení o rekapitalizaci. Snížení výkupní prémie je proto nutno považovat za slučitelnou podporu na restrukturalizaci. |
(134) |
Za třetí, podnik ING zaplatí přiměřené protiplnění za záruky za střednědobé závazky v souladu s nizozemským systémem záruk, který je zase v souladu se sdělením Komise o použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (42). |
(135) |
Nizozemsko se zavázalo rovněž k velkému počtu plánovaných odprodejů v rámci celosvětových činností podniku ING v oblasti pojištění, jeho podnikání v oblasti správy aktiv a činností v oblasti soukromého bankovnictví ve Švýcarsku a mimo Evropu, což přispěje k úhradě restrukturalizačních nákladů. |
(136) |
Plán restrukturalizace dále předpokládá, že prostřednictvím nabídky akcií podnik ING získá v roce 2009 kapitál ve výši 5 miliard EUR, což povede k zředění práv stávajících akcionářů. To lze považovat za významný vlastní příspěvek stávajících poskytovatelů kapitálu. |
(137) |
Omezení podpory na nezbytné minimum je zajištěno rovněž závazkem Nizozemska, že příjemce nezíská další finanční instituce obecně nebo jiné podniky, pokud by to zpomalilo splácení kapitálu poskytnutého Nizozemskem. To zajišťuje, že se banka nebude podílet na akvizicích […]. |
(138) |
Podnik ING však v minulosti nedodržel politiku Komise v oblasti kapitálových nástrojů Tier 1 a Tier 2, jak je stanoveno v bodě 26 sdělení o restrukturalizaci (43). Komise objasnila, že v kontextu restrukturalizace volné uvážení při rozhodování o kompenzaci ztrát, tzv. diskreční kompenzace ztrát (například uvolněním rezerv či snížením vlastního kapitálu), ze strany přijímajících bank v zájmu zajištění výplaty dividend a kupónů na nesplacený podřízený závazek není v zásadě slučitelná s cílem sdílení zátěže. Ačkoliv Komise bere na vědomí, že podnik ING již nebude splácet kapitálové nástroje Tier 1 a Tier 2 bez oficiálního souhlasu Komise, splacení dne 14. října 2009 tuto zásadu nedodrželo a mělo by být vyrovnáno dodatečnými opatřeními, která zmírňují narušení hospodářské soutěže. |
(139) |
Stejně tak je nešťastné, že podnik ING uskutečnil v roce 2009 diskreční výplaty kupónů bez náležitého odůvodnění, přestože byl v roce 2008 ztrátový. Ačkoliv Komise v zásadě považuje zákaz týkající se vyplácení kupónů za nezbytný rovněž v případě podniku ING, konstatuje, že by se takovýto zákaz v tomto případě již neměl vyžadovat, pokud podnik ING splatí do dne 31. ledna 2010 částku ve výši 5 miliard EUR. To bude zahrnovat vyplacení kupónů dne 8. a 15. prosince 2009. Předčasné splacení významné části poskytnuté státní podpory Nizozemsku odstraní stávající obavy Komise, že tyto výplaty kupónů brání podniku ING dosáhnout dlouhodobé životaschopnosti bez státní podpory. Je-li banka schopna získat takovouto významnou částku kapitálu na trhu a má-li jednoznačnou strategii ve střednědobém horizontu, neměla by již být omezována, pokud jde o použití jejího kapitálu, jestliže toto neohrozí provádění plánu restrukturalizace. To bylo v plánu restrukturalizace prokázáno. |
(140) |
Plán restrukturalizace obsahuje rovněž dostatečná strukturální a etická opatření s cílem odstranit narušení hospodářské soutěže. Sdělení o restrukturalizaci objasňuje, že k narušení hospodářské soutěže může dojít, pokud některé banky spolu soutěží na základě kvality svých produktů a služeb, zatímco jiné banky kumulují nadměrné riziko nebo se spoléhají na neudržitelné obchodní modely. Státní podpora prodlužuje narušení hospodářské soutěže tím, že uměle podporuje tržní sílu příjemců podpory. Tak může podpora vytvářet morální hazard pro příjemce podpory a zároveň u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, oslabit motivaci k soutěžení, investicím a inovacím. V neposlední řadě může státní podpora narušovat vnitřní trh tím, že vytváří překážky pro vstup na trh a snižuje účinnost pobídek podporujících přeshraniční aktivity. |
(141) |
V bodě 31 sdělení o restrukturalizaci je uvedeno, že při posuzování výše podpory a výsledného narušení musí Komise vzít v úvahu obdrženou státní podporu v absolutním i relativním vyjádření. V tomto ohledu podnik ING obdržel značnou částku podpory, která při vyjádření z hlediska rizikově vážených aktiv bankovní divize podniku ING představuje 5 % rizikově vážených aktiv. Tato úroveň značně překračuje “spouštěcí úroveň” ve výši 2 % rizikově vážených aktiv (44). Podnik ING mimoto získal značný objem záruk, což by však nemělo vést k opatřením k zmírnění narušení hospodářské soutěže podle bodu 31 sdělení o restrukturalizaci, jelikož podnik ING neměl problémy s financováním (které obvykle záruky pomáhají odstranit), nýbrž byl Nizozemskem vybídnut, aby přijal záruky za účelem poskytování úvěrů reálné ekonomice. Mimoto se nezdá, že by existoval důvod pro to, proč by v této fázi měly dodatečné záruky předpokládané v plánu restrukturalizace pro vyčlenění podniku WUH/Interadvies vyžadovat dodatečná opatření k zmírnění narušení hospodářské soutěže. Toto opatření je samo o sobě opatřením, které má pomoci odstranit narušení trhu, jelikož je naplánováno pouze s cílem umožnit vyčlenění podniku WUH/Interadvies. |
(142) |
Vyvozuje se tudíž závěr, že výše podpory pro příjemce je vysoká. Jsou proto zapotřebí významná opatření k odstranění narušení hospodářské soutěže. Zmírňující opatření je nutno podle bodu 31 sdělení o restrukturalizaci zvýšit kvůli nevýznamnému sdílení zátěže, které vyplývá z nedodržení politiky Komise v oblasti nástrojů Tier 1 a Tier 2, jak je stanoveno v bodě 26 sdělení o restrukturalizaci a podrobněji vysvětleno v 138. a dalších bodech odůvodnění tohoto rozhodnutí (45). |
(143) |
Komise se domnívá, že podnik ING přijal potřebná opatření k odstranění velmi velkého narušení hospodářské soutěže, jelikož plán restrukturalizace předpokládá řadu odprodejů snižujících přítomnost příjemce na trhu. V tomto ohledu příjemce do konce roku 2013 sníží svou bilanční sumu o 45 % v porovnání s bilanční sumou ke dni 30. září 2008. Tato opatření jsou pouze velmi omezeně zaměřena na snižování zadlužení a zahrnují zejména odprodej celé oblasti podnikání podniku ING v oblasti pojišťovnictví a správy majetku a rovněž retailového bankovnictví v Nizozemsku, soukromého bankovnictví ve Švýcarsku a bankovních činností mimo Evropu. Rozsah navrhovaných odprodejů je přiměřený k snížení narušení hospodářské soutěže, a to rovněž vzhledem k přitěžujícím okolnostem uvedeným v 138. a 139. bodě odůvodnění. |
(144) |
Plán restrukturalizace posiluje rovněž účinnou hospodářskou soutěž a zamezuje vzniku tržní síly a odrazování od přeshraniční činnosti v souladu s bodem 32 sdělení o restrukturalizaci, a to vyčleněním subjektu z podniku ING na nizozemském maloobchodním trhu. Komise stanovila takovéto tržní podmínky, zejména v Nizozemsku, v němž je trh retailového bankovnictví velmi koncentrovaný a podnik ING je jedním z předních účastníků, který je s pomocí státní podpory schopen zachovat svůj vysoký podíl na trhu. Podnik WUH/Interadvies je vhodným opatřením, jelikož může v budoucnu představovat životaschopný podnik, který je schopen soutěžit v odvětví retailového bankovnictví v Nizozemsku. |
(145) |
Podle Nizozemska by vyčlenění mělo zvýšit hospodářskou soutěž na tomto vysoce koncentrovaném trhu, jelikož vyčleněný podnik získá náležitý podíl na trhu hypoték a spotřebitelských úvěrů a u určitých činností v oblasti spoření. Tento subjekt bude mimoto plnohodnotným bankovním podnikem s náležitě vybaveným obslužným oddělením, plnohodnotným internetovým rozhraním s platebním systémem a bude financován podnikem ING. Skutečnost, že nemá síť poboček, která je ve většině členských států obvykle nezbytným prostředkem pro podnikání v oblasti bankovnictví, je přinejmenším částečně vyrovnána internetovým bankovnictvím, které je rovněž důležitým distribučním kanálem bankovních produktů v Nizozemsku. Vklady lze podniku WUH/Interadvies připsat prostřednictvím získané internetové platformy. Vzhledem k know-how a lidským zdrojům, jež budou novému subjektu poskytnuty, bude tento moci dále rozvíjet stávající činnost a případně zřídit pobočky. |
(146) |
Komise bere dále na vědomí tvrzení nizozemských orgánů uvedené v 56. bodě odůvodnění ohledně relativně menšího významu produktů souvisejících s běžnými účty v Nizozemsku pro křížový prodej ostatních produktů retailového bankovnictví. V tomto ohledu Komise při neexistenci údajů prokazujících opak uznává, že v Nizozemsku mohou mít produkty související s běžnými účty relativně malý význam pro křížový prodej ostatních produktů retailového bankovnictví. |
(147) |
Komise bere rovněž na vědomí, že podnik ING přijal řadu závazků s cílem zajistit, aby byl podnik životaschopný, například správce odděleného majetku a kontrolního správce. Oba správci by měli zajistit ochranu a zachování práv a jiných hmotných a nehmotných aktiv podniku (který má být vyčleněn) s ohledem na podnik ING. Rovněž zavedený mechanismus rozhodčího řízení, který vyžaduje, aby nový subjekt obdržel veškerá aktiva, která jsou nezbytná pro zajištění jeho životaschopnosti, zajistí, že podnik ING dodrží své závazky na základě tohoto rozhodnutí. Podnik ING se mimoto nebude zaměřovat na zákazníky vyčleněného subjektu, pokud jde o produkty převedené na podnik WUH/Interadvies, i když podnik ING nadále udržuje vztahy se stávajícími zákazníky. Podnik ING mimoto poskytne podniku WUH/Interadvies financování po […] po investici, ačkoliv se bude výše financování během této doby snižovat. Komise mimoto […] zajistí, aby podnik byl prodán s pomocí správce převodu […]. Všechny tyto prvky zajistí, že subjekt bude životaschopný, a zvýší tudíž hospodářskou soutěž na nizozemském trhu retailového bankovnictví. Komise proto uznává, že odprodej podniku WUH/Interadvies může novému soutěžiteli umožnit rozvíjet činnost na trhu retailového bankovnictví v Nizozemsku a může přivést na tento trh novou konkurenční sílu. |
(148) |
Nizozemsko se mimoto zavázalo rovněž k zákazu akvizic, což podniku ING zabrání v získávání atraktivních podniků, které budou pravděpodobně uvedeny na trh kvůli celkové restrukturalizaci finančních společností a celého odvětví (46). To zamezí neorganickému růstu podniku ING a umožní ostatním podnikům, které neobdržely státní podporu, kupovat takovéto podniky. |
(149) |
Komise se mimoto domnívá, že závazek týkající se zákazu cenového vedení je v souladu s požadavky sdělení o restrukturalizaci, aby bylo zajištěno, že státní podporu nelze využít k nabízení podmínek, jichž nemohou dosáhnout konkurenti, kteří neobdrželi státní podporu (44. bod odůvodnění). V souladu s bodem 32 sdělení o restrukturalizaci nemusí být závazek týkající se cenového vedení nezbytný na trzích, na nichž byly přijaty významné strukturální závazky. Podle zvláštních okolností jednotlivého případu může mít tento zákaz různé formy, jejichž cílem je nalezení nejvhodnější rovnováhy mezi individuálním řešením narušení hospodářské soutěže a konkurenčními tržními podmínkami (47). |
(150) |
Nizozemsko se rozhodlo pro stanovení obecného zákazu cenového vedení pro podnik ING, kdy tento podnik nebude nabízet příznivější ceny než jeho tři konkurenti s nejlepšími cenami. Tento závazek je vhodný, jelikož se zaměřuje na trhy, na nichž je banka dobře zavedena s podílem na trhu ve výši nejméně 5 % (48). Podnik ING a nizozemské orgány se mimoto zavázaly dodržovat zákaz cenového vedení bez ohledu na podíl na trhu, pokud jde o podnik ING Direct Europe. To je opodstatněné, jelikož informace, které Komise obdržela, naznačují agresivní obchodní chování. Účinek zákazu bude takový, že […], podnik ING bude soutěžit především na základě kvality svých produktů a služeb. To by mělo zmírnit obavy uvedené v informacích určených Komisi, jak bylo v tomto ohledu uvedeno v 6. bodě odůvodnění. |
(151) |
Nizozemsko se rovněž zavázalo, že podnik ING nebude uvádět rekapitalizační opatření jako konkurenční výhodu při hromadném uvádění svých produktů na trh. |
(152) |
V souladu se sdělením o rekapitalizaci však již není důvod trvat na dočasném omezení bilanční sumy, jak bylo uloženo v rozhodnutí N 528/08. |
5.2.4 Monitorování
(153) |
Plán restrukturalizace, který předložilo Nizozemsko, musí být řádně prováděn. V zájmu zajištění náležitého provádění bude Nizozemsko Komisi předkládat pololetní monitorovací zprávy. Plán restrukturalizace a závazky poskytnuté Nizozemskem předpokládají řadu správců, kteří budou Komisi nápomocni při monitorování provádění plánu restrukturalizace a různých ustanovení v něm obsažených. |
(154) |
Je běžnou praxí, že v případě mimořádných okolností Komise členskému státu povolí přizpůsobit závazky (49). Bude-li to vhodné, Komise na základě řádně odůvodněné žádosti Nizozemska povolí změny, je-li to opodstatněné z důvodu i) schválení prodloužení doby platnosti opatření, k nimž se Nizozemsko zavázalo v tomto rozhodnutí, nebo ii) upuštění, pozměnění či nahrazení jednoho nebo více aspektů některého ze závazků, jež Nizozemsko přijalo v tomto rozhodnutí. |
6. ZÁVĚR
(155) |
Vyvozuje se za prvé závěr, že na základě změn předložených Nizozemskem dne 20. října 2009 je opatření týkající se aktiv v souladu se sdělením o znehodnocených aktivech, a mělo by být proto prohlášeno za slučitelné se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy. |
(156) |
Za druhé se vyvozuje závěr, že restrukturalizační opatření umožní podniku ING obnovit dlouhodobou životaschopnost, jsou dostatečná s ohledem na sdílení zátěže a vhodná a přiměřená k vyrovnání účinků dotyčných opatření podpory narušujících hospodářskou soutěž. Předložený plán restrukturalizace splňuje kritéria stanovená ve sdělení o restrukturalizaci, je tudíž nutno mít za to, že je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy. Opatření týkající se kapitálového vkladu a záruky, které již byly poskytnuty, lze proto prodloužit v souladu s plánem restrukturalizace. Je však nutno zrušit dočasná omezení bilanční sumy, jež byla uložena v rozhodnutí N 528/2008. |
(157) |
Za třetí se vyvozuje závěr, že dodatečná opatření podpory předložená v rámci plánu restrukturalizace, tj. změna podmínek odkoupení cenných papírů v rámci hlavní kapitálové složky Tier 1 od Nizozemska a předpokládané záruky za závazky, je rovněž nutno prohlásit za slučitelné se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy, a to vzhledem k hloubce opatření k odstranění narušení trhu, která jsou obsažena v plánu restrukturalizace, a skutečnosti, že podpora příjemci pomůže zvýšit jeho životaschopnost. To se týká rovněž podpory vyplývající ze změněných podmínek ujednání o splacení kapitálu poskytnutého Nizozemskem, |
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření týkající se znehodnocených aktiv, které Nizozemsko provedlo s ohledem na tzv. portfolio Alt-A podniku ING, představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Podpora je slučitelná se společným trhem s výhradou dodržení závazků uvedených v příloze I.
Článek 2
Podpora na restrukturalizaci, kterou Nizozemsko poskytlo podniku ING, představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Podpora je slučitelná se společným trhem s výhradou dodržení závazků uvedených v příloze II.
Dočasné omezení růstu bilanční sumy uvedené v rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2008 týkajícím se rekapitalizačního opatření pro podnik ING se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
V Bruselu dne 18. listopadu 2009.
Za Komisi
Neelie KROES
členka Komise
(1) Rozhodnutí Komise ve věci C 10/09 (ex N 138/09) ING, Úř. věst. C 158, 11.7.2009, s. 13.
(2) Rozhodnutí Komise ve věci N 528/08, ING, Úř. věst. C 328, 23.12.2008, s. 10.
(3) Rozhodnutí Komise ve věci C 10/09 (ex N 138/09) ING, Úř. věst. C 158, 11.7.2009, s. 13.
(4) Úř. věst. C 72, 26.3.2009, s. 1.
(5) Viz poznámka pod čarou 1.
(6) Dosud nezveřejněno.
(7) Rozhodnutí Komise ze dne 7. července 2009 ve věci N 379/09 a NN 16-09, dosud nezveřejněno.
(8) Podíly na nizozemském trhu uvedené v 19. a 24. bodě odůvodnění jsou založeny na veřejných údajích uvedených v rozhodnutí Komise ve věci č. Comp/M.4844 Fortis/ABN Amro Assets. Podíl na trhu se mírně odchyluje od aktuálnějších údajů, které poskytlo Nizozemsko. Avšak vzhledem ke skutečnosti, že rozdíly nejsou pro rozhodnutí důležité, Komise uvádí kvůli jednotnosti ověřené údaje.
(9) Určité části textu byly v dokumentu v zájmu zachování důvěrnosti údajů nahrazeny. Jde o informace uvedené v hranatých závorkách označených hvězdičkou.
(10) Určité části textu byly v zájmu zachování důvěrnosti údajů vynechány. V dokumentu se na ně odkazuje třemi tečkami v hranatých závorkách označených dvěma hvězdičkami.
(11) Opatření je podrobně popsáno v rozhodnutí Komise ve věci N 528/2008 ze dne 12. listopadu 2008.
(12) Penále za předčasné splacení se vypočítá takto: 650 000 000 EUR × (počet odkoupených cenných papírů/500 000 000) × (počet dnů od emise)/365) × (obvyklá cena – 10)/(12,5 – 10), kde obvyklou cenou je průměrná tržní cena 5 dnů před splacením, je vyšší nebo rovna 11,20 EUR a je nižší nebo rovna 12,45 EUR.
(13) Rozhodnutí Komise ve věci N 611/2008, Úř. věst. C 247, 15.10.2009, s. 2.
(14) Rozhodnutí Komise ve věci N 569/09, Úř. věst. C 9, 14.1.2009, s. 3.
(15) Poplatek na financování představuje součet 3 % (údajné náklady financování v USD ze strany nizozemského státu) a rozpětí ve výši 0,5 %.
(16) Zvýšení poplatku je použitelné teprve ode dne 25. října 2009. Úprava byla nutná a byla stanovena ve výši 15,6 základního bodu za účelem náhrady za neplacení v období mezi dnem 26. ledna 2009 a 25. října 2009. Tato úprava zahrnuje snížení poplatku na financování o 50 základních bodů (který dostává podnik ING od nizozemského státu) a zvýšení poplatku za záruku o 67 základních bodů (který hradí podnik ING nizozemskému státu).
(17) K tomu by došlo, pokud podnik ING odkoupí od nizozemského státu portfolio, a to zcela nebo částečně.
(18) […]
(19) V období 2004–2007 pocházelo průměrně 52 % příjmů skupiny před zdaněním z pojištění.
(20) […]
(21) Za předpokladu splacení po 400 dnech od emise.
(22) Záložní facilita pro nelikvidní aktiva.
(23) […]
(24) Zejména v případě, uskuteční-li se prodej na základě zahájené veřejné nabídky akcií a před skončením lhůty pro odprodej je umístěna významná část (30 % nebo více) akcií, uváží Komise (po konzultaci s nizozemským státem, podnikem ING a správcem) prodloužení lhůty pro umístění zbývajících akcií.
(25) Připouští se, že s ohledem na různé regiony a/nebo podniky mohou být určeni různí správci.
(26) […]
(27) Za předpokladu, že je zřejmé, že část výnosů nové emise akcií bude použita k vyplacení kupónů.
(28) Viz bod 26 sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu. Úř. věst. C 195, 19.8.2009, s. 9.
(29) Při předpokládaném směnném kurzu EUR/USD 1:3.
(30) Rizikově vážená aktiva bankovní divize podniku ING na konci roku 2008 činila 343 miliard EUR.
(31) S přihlédnutím k požadavkům týkajícím se kapitálové přiměřenosti na konci roku 2008.
(32) Rozhodnutí Komise ze dne 4. července 2008 ve věci C 9/08 SachsenLB, dosud nezveřejněno, rozhodnutí Komise ze dne 29. května 2009 ve věci N 264/09; podpora na záchranu pro podnik HSH Nordbank AG, Úř. věst. C 179, 1.8.2009, s. 1. rozhodnutí Komise ze dne 7. května 2009 ve věci N 244/09 Commerzbank, Úř. věst. C 147, 27.6.2009, s. 4.
(33) Viz bod 7 poslední odrážka sdělení o restrukturalizaci, jakož i bod 27.
(34) Rozhodnutí Komise ze dne 7. července 2009 ve věci N 379/09 a NN 6-09, dosud nezveřejněno.
(35) To se skládá z úpravy ve výši 52 základních bodů p.a. u ocenění, 15 základních bodů p.a. u poplatku za správu a 15,6 základního bodu p.a. za platby, o něž stát přišel v období od 26. ledna do 25. října 2009.
(36) Nizozemský stát odhaduje náklady financování v USD na přibližně 3 % v případě doby splatnosti 5–7 let, což odpovídá vážené průměrné době životnosti portfolia.
(37) Za předpokladu odpovídajícího protiplnění; to bylo nyní poskytnuto.
(38) Úř. věst. C 195, 19.8.2009, s. 9.
(39) Viz Úř. věst. C 244, 1.10.2004, s. 2. Odkaz byl výslovně uveden ve sdělení o bankách v bodě 42.
(40) Viz rozhodnutí o znehodnocených aktivech ze dne 30. března 2009, bod 83.
(41) Úř. věst. C 10, 15.1.2009, s. 2.
(42) Úř. věst. C 270, 25.10.2008, s. 8.
(43) MEMO/09/441 ze dne 8. října 2009 — Commission recalls rules concerning Tier 1 and Tier 2 capital transactions for banks subject to a restructuring aid investigation.
(44) Vezme-li se v úvahu pouze výše podpory přidělené pojišťovnictví, představuje to 50 % požadavků na kapitálovou přiměřenost pojišťovací divize podniku ING. To odpovídá 4 % rizikově vážených aktiv banky, jelikož to představuje polovinu minimálního potřebného kapitálu, aby mohl subjekt fungovat.
(45) Zdá se, že totéž platí, pokud jde o dodržování zákazu inzerovat rekapitalizační opatření ze strany podniku ING, jenž nebyl v Itálii a Španělsku dodržen po dobu několika dnů od udělení podpory.
(46) Obdobně rozhodnutí Komise ze dne 7. května 2009 ve věci N 244/09 Kapitálový vklad pro Commerzbank, Úř, věst. C 147, 27.6.2009, s. 4. bod 111.
(47) V rozhodnutí Komise ze dne 7. května 2009 ve věci N 244/09 Commerzbank, Úř. věst. C 147, 27.6.2009, s. 4. Komise přijala zákaz s ohledem na tři konkurenty s nejlepšími cenami. V rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2009 ve věci C 18/09, KBC, dosud nezveřejněno, Komise přijala zákaz cenového vedení, kdy se podnik KBC zavázal, že nebude nabízet lepší ceny než konkurent s nejlepší cenou, který patří k deseti předním účastníkům, pokud jde o podíl na relevantním trhu.
(48) V rozhodnutí Komise ze dne 7. května 2009 ve věci N 244/09 Commerzbank, Úř. věst. C 147, 27.6.2009, s. 4 a v rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2009 ve věci C 18/09, KBC, dosud nezveřejněno, Komise považovala za vhodné omezit zákaz na trhy, na nichž má banka významnou přítomnost, jež byly pro účely zákazu cenového vedení vymezeny jako trhy, na nichž má banka podíl na trhu ve výši nejméně 5 %.
(49) Viz rozhodnutí Komise ze dne 22. října 2008 ve věci C 10/08, IKB, Úř. věst. L 278, 23.10.2009, s. 32.
PŘÍLOHA I
Pokud jde o opatření týkající se znehodnocených aktiv, je nutno dodržet tyto závazky:
— |
Ode dne 25. října 2009 bude skupina ING hradit Nizozemsku dodatečné platby odpovídající úpravě protiplnění u Alt-A ve výši – 50 základních bodů u poplatku na financování, který dostává podnik ING, a + 82,6 základního bodu u poplatku za záruku, který hradí podnik ING. Úprava v souvislosti s poplatkem za záruku zahrnuje 15,6 základního bodu jako úpravu za období ode dne 26. ledna 2009 – začátek platnosti facility (tj. opatření týkajícího se aktiv) – do dne 25. října 2009. Dodatečné platby se budou vztahovat na celý rozsah a dobu trvání dohody o facilitě. |
— |
Dodatečné platby se uskuteční formou zvláštní dohody uzavřené mezi skupinou ING a Nizozemskem s cílem zachovat původní facilitu beze změn. |
— |
Udodatečných plateb s výjimkou části týkající se období od 26. ledna 2009 do 25. října 2009 (tj. 15,6 základního bodu v rámci úpravy v souvislosti s poplatkem za záruku) neexistuje zbytkové vypořádání v případě předčasného uzavření facility. Částka neuhrazených dodatečných plateb, která souvisí s obdobím od 26. ledna 2009 do 25. října 2009 (tj. 15,6 základního bodu v rámci úpravy v souvislosti s poplatkem za záruku) bude v případě částečného či úplného uzavření původní transakce splatná. Pokud bude facilita uzavřena částečně, použije se vyrovnání za předčasné splacení přiměřeně. |
— |
Nizozemsko se zavazuje, že Komisi oznámí veškerá opatření s ohledem na úplné či částečné uzavření opatření týkajícího se aktiv. |
PŘÍLOHA II
Pokud jde o podporu na restrukturalizaci, je nutno dodržet tyto závazky:
a) |
Co se týká snížení bilanční sumy, závazku odprodat pojišťovací divizi, podnik ING Direct US a ostatní jednotky, jež mají být odprodány do konce roku 2013:
|
b) |
Nizozemsko se dále zavazuje, že podnik ING dodrží zákaz týkající se akvizic:
|
c) |
Nizozemsko se dále zavazuje, že podnik ING dodrží zákaz týkající se cenového vedení:
|
d) |
Nizozemsko se zavazuje k řadě podrobných ustanovení, co se týká vyčlenění podniku WUH/Interadvies:
|
e) |
Náklady na všechny správce jmenované během procesu restrukturalizace hradí podnik ING. |
f) |
Za účelem obnovení životaschopnosti se Nizozemsko zavazuje, že podnik ING dodrží tyto podmínky:
|
g) |
Co se týká odkladu vyplacení kupónu a splacení cenných papírů Tier 1 a Tier 2, Nizozemsko se zavazuje, že podnik ING dodrží tyto podmínky:
|
h) |
Nizozemsko se zavazuje, že podnik ING nebude uvádět rekapitalizační opatření jako konkurenční výhodu při hromadném uvádění svých produktů na trh. |
i) |
Nizozemsko se zavazuje, že podnik ING zachová omezení týkající se politik v oblasti odměňování a marketingových činností, jak se zavázal dříve na základě dohod týkajících se cenných papírů v rámci hlavní kapitálové složky Tier 1 a záložní facility pro nelikvidní aktiva. |
j) |
Podnik ING a Nizozemsko se zavazují, že ode dne vydání tohoto rozhodnutí budou Komisi co šest měsíců předkládat zprávy o pokroku při provádění plánu restrukturalizace. |
k) |
Nizozemské orgány se zavazují, že restrukturalizace podniku ING bude zcela dokončena do konce roku 2013. |
(1) […]
(2) Zejména v případě, uskuteční-li se prodej na základě zahájené veřejné nabídky akcií a před skončením lhůty pro odprodej je umístěna významná část (30 % nebo více) akcií, uváží Komise (po konzultaci s nizozemským státem, podnikem ING a správcem) prodloužení lhůty pro umístění zbývajících akcií.
(3) Připouští se, že s ohledem na různé regiony a/nebo podniky mohou být určeni různí správci.
(4) […]
(5) Za předpokladu, že je zřejmé, že část výnosů nové emise akcií bude použita k vyplacení kupónů.
(6) Viz bod 26 sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (sdělení o restrukturalizaci).