ISSN 1977-0863 |
||
Úřední věstník Evropské unie |
C 22 |
|
![]() |
||
České vydání |
Informace a oznámení |
Ročník 64 |
Obsah |
Strana |
|
|
II Sdělení |
|
|
SDĚLENÍ ORGÁNŮ, INSTITUCÍ A JINÝCH SUBJEKTŮ EVROPSKÉ UNIE |
|
|
Evropská komise |
|
2021/C 22/01 |
Bez námitek k navrhovanému spojení (Věc M.10073 — Vitol/Drax Generation) ( 1 ) |
|
IV Informace |
|
|
INFORMACE ORGÁNŮ, INSTITUCÍ A JINÝCH SUBJEKTŮ EVROPSKÉ UNIE |
|
|
Evropská komise |
|
2021/C 22/02 |
||
|
Úřad evropského veřejného žalobce |
|
2021/C 22/03 |
||
|
INFORMACE TÝKAJÍCÍ SE EVROPSKÉHO HOSPODÁŘSKÉHO PROSTORU |
|
|
Kontrolní úřad ESVO |
|
2021/C 22/04 |
||
2021/C 22/05 |
||
2021/C 22/06 |
|
V Oznámení |
|
|
SPRÁVNÍ ŘÍZENÍ |
|
|
Evropská komise |
|
2021/C 22/07 |
||
|
ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍ SE PROVÁDĚNÍ POLITIKY HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE |
|
|
Evropská komise |
|
2021/C 22/08 |
Předběžné oznámení o spojení podniků (Věc M.10100 — Stirling Square Capital Partners/TA Associates/DOCU Nordic Group) — Věc, která může být posouzena zjednodušeným postupem ( 1 ) |
|
|
JINÉ AKTY |
|
|
Evropská komise |
|
2021/C 22/09 |
||
2021/C 22/10 |
|
|
|
(1) Text s významem pro EHP. |
CS |
|
II Sdělení
SDĚLENÍ ORGÁNŮ, INSTITUCÍ A JINÝCH SUBJEKTŮ EVROPSKÉ UNIE
Evropská komise
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/1 |
Bez námitek k navrhovanému spojení
(Věc M.10073 — Vitol/Drax Generation)
(Text s významem pro EHP)
(2021/C 22/01)
Dne 15. ledna 2021 se Komise rozhodla nevznášet proti výše uvedenému oznámenému spojení námitky a prohlásit jej za slučitelné s vnitřním trhem. Základem tohoto rozhodnutí je ustanovení čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (1). Úplné znění rozhodnutí je k dispozici pouze v angličtině a bude zveřejněno poté, co z něj budou odstraněny případné skutečnosti, jež mají povahu obchodního tajemství. Znění tohoto rozhodnutí bude k dispozici:
— |
v oddílu týkajícím se spojení podniků na internetových stránkách Komise věnovaných hospodářské soutěži (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Tato internetová stránka umožňuje vyhledávat jednotlivá rozhodnutí o spojení podniků, a to podle společnosti, čísla případu, data a indexu hospodářského odvětví, |
— |
v elektronické podobě na internetových stránkách EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=cs) pod číslem 32021M10073. Stránky EUR-Lex umožňují přístup k evropskému právu po internetu. |
IV Informace
INFORMACE ORGÁNŮ, INSTITUCÍ A JINÝCH SUBJEKTŮ EVROPSKÉ UNIE
Evropská komise
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/2 |
Směnné kurzy vůči euru (1)
20. ledna 2021
(2021/C 22/02)
1 euro =
|
měna |
směnný kurz |
USD |
americký dolar |
1,2101 |
JPY |
japonský jen |
125,62 |
DKK |
dánská koruna |
7,4382 |
GBP |
britská libra |
0,88563 |
SEK |
švédská koruna |
10,1383 |
CHF |
švýcarský frank |
1,0778 |
ISK |
islandská koruna |
157,20 |
NOK |
norská koruna |
10,3230 |
BGN |
bulharský lev |
1,9558 |
CZK |
česká koruna |
26,125 |
HUF |
maďarský forint |
357,38 |
PLN |
polský zlotý |
4,5322 |
RON |
rumunský lei |
4,8738 |
TRY |
turecká lira |
9,0111 |
AUD |
australský dolar |
1,5666 |
CAD |
kanadský dolar |
1,5379 |
HKD |
hongkongský dolar |
9,3804 |
NZD |
novozélandský dolar |
1,6965 |
SGD |
singapurský dolar |
1,6054 |
KRW |
jihokorejský won |
1 333,62 |
ZAR |
jihoafrický rand |
18,1101 |
CNY |
čínský juan |
7,8292 |
HRK |
chorvatská kuna |
7,5635 |
IDR |
indonéská rupie |
17 004,08 |
MYR |
malajsijský ringgit |
4,8949 |
PHP |
filipínské peso |
58,122 |
RUB |
ruský rubl |
89,0850 |
THB |
thajský baht |
36,315 |
BRL |
brazilský real |
6,4390 |
MXN |
mexické peso |
23,7719 |
INR |
indická rupie |
88,3680 |
(1) Zdroj: referenční směnné kurzy jsou publikovány ECB.
Úřad evropského veřejného žalobce
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/3 |
Jednací řád Úřadu evropského veřejného žalobce
(2021/C 22/03)
Kolegium Úřadu evropského veřejného žalobce,
s ohledem na nařízení Rady (EU) 2017/1939 ze dne 12. října 2017, kterým se provádí posílená spolupráce za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce (1) (dále jen „nařízení“), a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh vypracovaný evropským nejvyšším žalobcem;
vzhledem k těmto důvodům:
Podle čl. 21 odst. 1 nařízení se organizace práce Úřadu řídí jeho jednacím řádem.
Ustanovení čl. 21 odst. 2 nařízení stanoví, že jakmile bude Úřad zřízen, vypracuje evropský nejvyšší žalobce neprodleně návrh jednacího řádu Úřadu, který přijímá kolegium dvoutřetinovou většinou hlasů.
Evropský nejvyšší žalobce předložil kolegiu návrh jednacího řádu Úřadu.
Kolegium projednalo návrh vypracovaný evropským nejvyšším žalobcem na zasedáních dne 29. září 2020, 30. září 2020, 5. října 2020 a 12. října 2020,
PŘIJALO TENTO JEDNACÍ ŘÁD:
Hlava I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. V souladu s čl. 21 odst. 1 nařízení se tímto jednacím řádem řídí organizace práce Úřadu evropského veřejného žalobce (dále jen „Úřad“).
2. Tento řád doplňuje ustanovení nařízení. Je závazný pro ústředí, zaměstnance Úřadu a evropské pověřené žalobce. Úřad v případě potřeby zajistí, aby se tímto jednacím řádem řídily osoby, které nejsou zaměstnanci Úřadu, ale pracují pod jeho vedením a které poskytly členské státy s cílem umožnit Úřadu výkon jeho funkcí podle nařízení.
Článek 2
Jazykový režim
1. Pracovní jazyk pro operativní a administrativní činnosti se používá ve všech vnitřních aktech, rozhodnutích a v dokumentech vypracovaných Úřadem, při veškeré formální komunikaci v rámci ústředí, mezi ústředím a evropskými pověřenými žalobci a mezi evropskými pověřenými žalobci nacházejícími se v různých členských státech.
2. Sdělení, akty nebo rozhodnutí Úřadu určené orgánům, institucím a jiným subjektům Evropské unie se vypracují v pracovním jazyce pro operativní a administrativní činnosti. Ve vztazích se Soudním dvorem Evropské unie se spolu s angličtinou používá francouzština.
3. Komunikace s osobami zapojenými do trestního řízení, jako jsou podezřelé nebo obviněné osoby, oběti a svědci, nebo s jinými třetími stranami probíhá v jazyce požadovaném v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy trestního práva procesního a případně v souladu s příslušnými právními předpisy EU nebo mezinárodními právními předpisy v oblasti justiční spolupráce v trestních věcech. V případě potřeby je ke sdělení přiložen překlad do jazyka, kterému adresát rozumí.
4. Evropští pověření žalobci zajistí, aby akty týkající se vyšetřování trestných činů, která provádějí a která jsou zásadní pro to, aby ústředí mohlo plnit své úkoly podle nařízení, byly zpřístupněny v pracovním jazyce Úřadu, případně v souhrnné formě, a byly zahrnuty v průběžné zprávě podle článku 44.
Článek 3:
Způsob překládání
1. U překladů týkajících se případů a naléhavých administrativních překladů nezbytných pro fungování Úřadu v souladu s článkem 2 hledá Úřad vhodná řešení, jejichž cílem je zajistit, aby byly dodány vysoce kvalitní a rychlé překlady v rámci bezpečného prostředí.
2. U administrativních překladů, které nejsou naléhavé, se využije Překladatelské středisko pro instituce EU.
3. Způsob překládání musí být v souladu s požadavky na ochranu osobních údajů a povinností Úřadu zajistit jejich dodržování.
HLAVA II
ORGANIZAČNÍ ZÁLEŽITOSTI
KAPITOLA 1
Kolegium
Článek 4
Předsedající
1. Zasedáním kolegia předsedá evropský nejvyšší žalobce.
2. V případě potřeby pověří evropský nejvyšší žalobce jednoho z náměstků evropského nejvyššího žalobce, aby v jeho nepřítomnosti předsedal zasedání kolegia.
3. V nepřítomnosti evropského nejvyššího žalobce a dvou náměstků předsedá zasedání kolegia věkově nejstarší evropský žalobce.
Článek 5
Výkon obecného dohledu
1. Pro účely čl. 9 odst. 2 nařízení může kolegium kromě informací poskytovaných v souladu s nařízením kdykoli požadovat informace o činnostech Úřadu.
2. Informace o obecných otázkách týkajících se jednotlivých případů jsou kolegiu poskytovány anonymně a pouze v rozsahu nezbytném pro účely čl. 9 odst. 2 nařízení.
Článek 6
Strategická a politická rozhodnutí
Na návrh evropského nejvyššího žalobce stanoví kolegium priority Úřadu a jeho politiku v oblasti vyšetřování a trestního stíhání.
Článek 7
Zasedání
1. V souladu s čl. 9 odst. 2 nařízení pořádá kolegium řádná zasedání alespoň jednou za měsíc, pokud kolegium nerozhodne jinak. Evropský nejvyšší žalobce může kdykoli svolat mimořádné zasedání.
2. Na žádost nejméně sedmi členů kolegia svolá evropský nejvyšší žalobce mimořádné zasedání nejpozději do deseti dnů od jejich žádosti.
3. Zasedání kolegia svolává evropský nejvyšší žalobce, který stanoví den a čas těchto zasedání.
4. Zasedání kolegia se konají v prostorách Úřadu. Pokud to okolnosti vyžadují, může evropský nejvyšší žalobce svolat zasedání kolegia prostřednictvím videokonference. Pokud není fyzická přítomnost jednoho nebo více členů kolegia na zasedáních svolaných v prostorách Úřadu možná, může předseda povolit, aby se účastnili na dálku.
5. Evropský nejvyšší žalobce připraví předběžný pořad jednání každého zasedání. Kterýkoli člen kolegia a správní ředitel může evropskému nejvyššímu žalobci navrhnout body k zařazení na předběžný pořad jednání. Pořad jednání zahrnuje body požadované nejméně sedmi členy kolegia a otázky navržené stálou komorou v souladu s článkem 21. Předběžný pořad jednání zašle tajemník kolegia spolu s veškerými podpůrnými dokumenty všem členům kolegia nejméně jeden týden před zasedáním. Příslušné podpůrné dokumenty budou poskytnuty rovněž osobám, které nejsou členy kolegia, ale které byly přizvány k účasti v konkrétních bodech. Při svolání mimořádného zasedání lze předběžný pořad jednání a podpůrné dokumenty zaslat v kratším čase.
6. Na začátku každého zasedání kolegium schválí pořad jednání. Naléhavé záležitosti, které nebyly zařazeny na předběžný pořad jednání, může k projednání a hlasování navrhnout předseda zasedání nebo kterýkoli člen kolegia a mohou být na pořad jednání zařazeny za předpokladu, že kolegium nevznese námitky.
7. Pokud jde o účast osob, které nejsou členy kolegia:
a) |
správní ředitel se účastní zasedání kolegia při projednávání rozpočtových, personálních a jiných administrativních záležitostí a může být přizván evropským nejvyšším žalobcem k účasti na zasedáních kolegia, na nichž se projednávají strategické a politické záležitosti; |
b) |
další zaměstnanci a jakákoli jiná osoba, jejíž názor může být přínosný, se mohou zasedání účastnit na základě pozvání evropského nejvyššího žalobce nebo z podnětu kteréhokoli člena kolegia. |
Článek 8
Usnášeníschopnost a hlasování
1. Pro účely čl. 9 odst. 5 nařízení je kolegium usnášeníschopné k přijímání rozhodnutí, jsou-li přítomny dvě třetiny členů kolegia. Není-li kolegium usnášeníschopné, může předseda rozhodnout o pokračování zasedání, aniž by byla přijata jakákoli formální rozhodnutí. Příslušné body pořadu jednání mohou být projednány na příštím zasedání kolegia nebo písemným či zjednodušeným písemným postupem.
2. Výjimečně, není-li účast na dálku možná, může evropský žalobce, který se nemůže zasedání kolegia účastnit, dát jinému evropskému žalobci plnou moc, aby hlasoval jeho jménem. Hlasy na základě plné moci nelze brát v úvahu při stanovení usnášeníschopnosti podle odstavce 1.
3. Evropský žalobce, který k hlasování využije plné moci, písemně oznámí tajemníkovi kolegia totožnost osoby, které plnou moc udělil, body pořadu jednání, pro něž je plná moc platná, a veškerá případná omezení týkající se hlasování prostřednictvím této plné moci. Plná moc k hlasování je platná pouze pro body pořadu jednání, pro které byla udělena.
4. Předseda vyzve k hlasování o bodu na pořadu jednání, pokud se domnívá, že záležitost byla dostatečně projednána.
5. Hlasuje se zvednutím ruky, elektronicky nebo jmenovitě, pokud je hlasování zvednutím ruky zpochybněno. V rozhodnutích přijatých kolegiem se neuvádí rozdělení hlasů.
6. Rozhodnutí přijímaná prostou většinou v souladu s nařízením se považují za přijatá, pokud nejvyšší počet odevzdaných hlasů pro jakýkoli bod přesáhne druhý nejvyšší počet.
Článek 9
Písemný postup pro přijímání rozhodnutí kolegia
1. V naléhavých případech, kdy rozhodnutí nemůže být odloženo a je požadováno před svoláním kolegia, může evropský nejvyšší žalobce uplatnit písemný postup.
2. Evropský nejvyšší žalobce poskytne členům kolegia na odpověď nejméně tři pracovní dny ode dne, kdy byl návrh rozhodnutí odeslán elektronickou cestou. Ve výjimečných případech může evropský nejvyšší žalobce rozhodnout o kratší době, ale ne kratší než celý pracovní den.
3. Návrh rozhodnutí, které má být přijato písemným postupem, nelze měnit a musí být schválen nebo zamítnut v plném rozsahu. V případě, že ve stanovené lhůtě není doručena odpověď, má se za to, že se příslušný člen kolegia zdržel hlasování.
4. Rozhodnutí je přijato, pokud písemně odpověděly alespoň dvě třetiny členů kolegia a bylo dosaženo požadované většiny hlasů.
5. V případech, kdy není dosaženo požadované usnášeníschopnosti nebo požadované většiny hlasů, může evropský nejvyšší žalobce písemný postup zahájit znovu nebo věc předložit na následujícím zasedání kolegia.
6. Evropský nejvyšší žalobce potvrdí, že písemný postup byl dokončen. Za tímto účelem se členům kolegia zašle oznámení, které výsledek rozhodnutí formalizuje.
Článek 10
Zjednodušený písemný postup pro přijímání rozhodnutí kolegia
1. V případě rozhodnutí, která se v souladu s nařízením přijímají prostou většinou a která jsou považována za méně podstatná, může Evropský nejvyšší žalobce uplatnit zjednodušený písemný postup.
2. Evropský nejvyšší žalobce poskytne členům kolegia na odpověď nejméně tři pracovní dny ode dne, kdy byl návrh rozhodnutí odeslán elektronickou cestou. Ve výjimečných případech může evropský nejvyšší žalobce rozhodnout o kratší době, ale ne kratší než celý pracovní den.
3. Návrh rozhodnutí, které má být přijato zjednodušeným písemným postupem, nelze měnit a musí být schválen nebo zamítnut v plném rozsahu. V případě, že ve stanovené lhůtě není doručena odpověď, má se za to, že příslušný člen kolegia hlasoval ve prospěch návrhu.
4. Evropský nejvyšší žalobce potvrdí, že zjednodušený písemný postup byl dokončen. Za tímto účelem se členům kolegia zašle oznámení, které výsledek rozhodnutí formalizuje.
5. Pokud jeden nebo více členů kolegia vznese proti zjednodušenému písemnému postupu námitku, považuje se posuzovaná záležitost za neschválenou.
Článek 11
Postup přijímání pokynů
1. Za účelem přijetí pokynů uvedených v čl. 10 odst. 7, čl. 24 odst. 10, čl. 27 odst. 8, čl. 34 odst. 3 a čl. 40 odst. 2 nařízení ze strany kolegia se použijí níže uvedená pravidla.
2. Návrhy na přijetí nebo změnu pokynů mohou být kolegiu předloženy evropským nejvyšším žalobcem nebo skupinou nejméně sedmi evropských žalobců a musí být sděleny všem členům kolegia nejméně patnáct dní před zasedáním kolegia, na jehož pořad jednání byl příslušný bod zařazen.
3. Odchylně od čl. 8 odst. 1 platí, že při přijímání rozhodnutí podle tohoto článku je kolegium usnášeníschopné, jsou-li přítomny čtyři pětiny členů kolegia.
4. Články 9 a 10 se nepoužijí na rozhodnutí přijatá podle tohoto článku.
5. Rozhodnutí přijatá v souladu s tímto článkem jsou zveřejněna na webových stránkách Úřadu.
Článek 12
Vyloučení veřejnosti a důvěrnost
Aniž je dotčen čl. 7 odst. 4, konají se zasedání kolegia s vyloučením veřejnosti a diskuse jsou důvěrné.
Článek 13
Tajemník kolegia
1. Evropský nejvyšší žalobce určí tajemníka kolegia z řad zaměstnanců Úřadu.
2. Tajemník kolegia pracuje pod dohledem evropského nejvyššího žalobce a je mu nápomocen při přípravách zasedání kolegia.
Článek 14
Zápisy ze zasedání
1. Do dvou pracovních dnů po každém zasedání a po schválení předsedou rozešle tajemník kolegia seznam rozhodnutí přijatých kolegiem.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, tajemník kolegia pořizuje z každého zasedání kolegia zápis.
3. V zápisech ze zasedání kolegia se uvedou alespoň jména zúčastněných osob, shrnutí rozprav a přijatých rozhodnutí, a to bez uvedení rozdělení hlasů.
4. Návrh zápisu rozešle evropský nejvyšší žalobce členům kolegia ke schválení na následujícím zasedání kolegia. Jakmile je zápis přijat, evropský nejvyšší žalobce a tajemník kolegia jej podepíší a založí do spisu.
KAPITOLA 2
Stálé komory
Článek 15
Rozhodnutí o stálých komorách
1. Počet stálých komor, jakož i rozdělení pravomocí mezi stálými komorami a způsob přidělování případů, se stanoví rozhodnutím o zřízení stálých komor a přidělování případů (dále jen „rozhodnutí o stálých komorách“) přijatým kolegiem na návrh evropského nejvyššího žalobce.
2. K návrhu evropského nejvyššího žalobce se přikládá odůvodnění.
3. Rozhodnutí o stálých komorách stanoví procedurální opatření pro zasedání stálých komor.
4. Rozhodnutí o stálých komorách se zveřejní v Úředním věstníku a na internetových stránkách Úřadu.
Článek 16
Složení
1. Složení každé stálé komory se stanoví rozhodnutím (dále jen „rozhodnutí o složení stálých komor“) kolegia na návrh evropského nejvyššího žalobce.
2. Každý evropský žalobce je stálým členem alespoň jedné stálé komory.
3. Přidělení evropského žalobce jako stálého člena více než jedné stálé komory musí být řádně odůvodněno s přihlédnutím k pracovní zátěži evropského žalobce.
4. Rozhodnutí o složení stálých komor zohlední současnou a očekávanou pracovní zátěž evropských žalobců a potřebu zajistit účinné fungování Úřadu.
Článek 17
Jmenování předsedů
1. Evropský nejvyšší žalobce nebo náměstek evropského nejvyššího žalobce předsedají stálým komorám, jichž jsou stálými členy.
2. Mimo případ uvedený v odstavci 1 je předseda jmenován rozhodnutím o složení komory.
Článek 18
Dočasné nahrazení předsedů
1. Pokud bude nutné nahradit předsedu stálé komory z důvodu jeho dočasné neschopnosti plnit své povinnosti, evropský nejvyšší žalobce stanoví po konzultaci s náměstky evropského nejvyššího žalobce vhodná opatření odchylně od rozhodnutí o složení stálých komor. Tato opatření zohlední potřebu zajistit kontinuitu působení stálých komor.
2. Dobu trvání těchto dočasných opatření stanoví evropský nejvyšší žalobce, ale nesmí přesáhnout tři měsíce.
3. Tato opatření jsou sdělena kolegiu a vstupují okamžitě v platnost.
Článek 19
Přidělování případů
1. Rozhodnutí o stálých komorách stanoví systém přidělování případů stálým komorám. Systém je založen na náhodném, automatickém a střídavém přidělování případů stálým komorám podle pořadí registrace každého nového případu a zajišťuje rovnoměrné rozložení pracovní zátěže mezi stálé komory.
2. Systém stanovený v odstavci 1 musí být navržen tak, aby vylučoval možnost přidělit případ stálé komoře, jejímž stálým členem je dohlížející evropský žalobce.
3. Rozhodnutí o stálých komorách může dále obsahovat pravidla zajišťující účinné fungování Úřadu a rovnoměrné rozložení pracovní zátěže mezi stálé komory, která evropskému nejvyššímu žalobci výjimečně umožní přijmout opatření, pokud pracovní zátěž jedné stálé komory výrazně převyšuje zátěž komor ostatních. Tato opatření mohou mimo jiné zahrnovat dočasné pozastavení přidělování nových případů stálé komoře na dobu určitou. O každém takovém opatření informuje Evropský nejvyšší žalobce kolegium.
4. Odchylně od zásady náhodného a automatického přidělování a za účelem zajištění účinného fungování Úřadu může rozhodnutí o stálých komorách stanovit, že určité kategorie případů, zejména s ohledem na druh vyšetřovaného trestného činu nebo okolnosti trestného činu, jsou přidělovány konkrétní stálé komoře.
Článek 20
Pravomoc v konkrétním případě a předání případu
1. Jakmile je případ přidělen stálé komoře, příslušná komora dohlíží na vyšetřování a stíhání související s tímto případem a řídí jej, dokud záležitost není s konečnou platností vyřízena. Tím není dotčeno použití pravidel o předávání případů mezi stálými komorami v souladu s článkem 51.
2. Evropský nejvyšší žalobce může po konzultaci se stálou komorou, které byl případ přidělen, předat případ jiné stálé komoře:
a) |
existují-li mezi jednotlivými případy přiřazenými různým stálým komorám vazby, nebo když se předmět opakuje; |
b) |
je-li naléhavě nutné přijmout rozhodnutí, včetně rozhodnutí podle článku 27 nařízení. |
3. Evropský nejvyšší žalobce může také po konzultaci se stálou komorou, které byl původně případ přidělen, předat případ stálé komoře určené podle čl. 19 odst. 4, pokud měl být takový případ podle rozhodnutí o stálých komorách původně přidělen specializované stálé komoře nebo v případě, že v průběhu trestního řízení vyvstane potřeba případ předat.
4. Evropský nejvyšší žalobce informuje kolegium o veškerých opatřeních přijatých v souladu s odstavcem 2 s uvedením důvodů pro předání případu.
Článek 21
Informace pro kolegium
1. Předseda každé stálé komory písemně informuje kolegium, pro účely článku 5 a s ohledem na postupy popsané v uvedeném článku, o otázkách vyplývajících z práce komory, které mohou být relevantní pro práci Úřadu jako celku nebo ve vztahu k jednotě, účinnosti a soudržnost politiky Úřadu v oblasti trestního stíhání.
2. Každá stálá komora může prostřednictvím svého předsedy předložit kolegiu písemný návrh k projednání konkrétních otázek souvisejících s uplatňováním politiky Úřadu v oblasti trestního stíhání nebo jiných příslušných pokynů týkajících se konkrétních otázek vyplývajících z práce stálé komory.
Článek 22
Oznamovací povinnosti
1. Předseda každé stálé komory po konzultaci se stálými členy předloží kolegiu každý rok písemnou zprávu o činnostech stálé komory. Vzor zprávy a lhůtu pro předložení stanoví evropský nejvyšší žalobce.
2. Zpráva uvedená v odstavci 1 obsahuje alespoň tyto informace:
a) |
pracovní zátěž stálé komory včetně počtu nově přicházejících případů, počtu a typu přijatých rozhodnutí a doby potřebné k rozhodnutí o případech; |
b) |
důvody pro odložení případů v souladu s čl. 39 odst. 1 písm. g) nařízení; |
c) |
rozhodnutí přijatá za účelem uplatnění zvláštního způsobu řízení v souladu s článkem 40 nařízení; |
d) |
rozhodnutí přijatá v souladu s čl. 27 odst. 8, čl. 34 odst. 2 a čl. 34 odst. 3 nařízení; |
e) |
použití písemného postupu v souladu s článkem 24; |
f) |
jakékoli další záležitosti související s činnostmi stálé komory, o nichž se má za to, že mají horizontální dopad na operativní činnost Úřadu. |
Článek 23
Organizace zasedání
1. Zasedání stálých komor se konají v souladu s pořadem jednání, který uvádí konkrétní případy, které mají být projednány, rozhodnutí, které má být přijato, a otázky, které mají být projednány v souvislosti s každým případem.
2. Pořad jednání stanoví předseda stálé komory. Na žádost stálého člena jsou na pořad jednání zařazeny další body. Předseda rozešle pořad jednání členům stálé komory a dohlížejícímu evropskému žalobci pověřenému jednotlivými případy zařazenými na pořad jednání. Pořad jednání je sdělen evropskému nejvyššímu žalobci.
3. Předseda stálé komory může vyzvat osoby uvedené v čl. 10 odst. 9 druhém pododstavci nařízení nebo kteréhokoli příslušného zaměstnance Úřadu, aby ve stanovené lhůtě předložili písemné připomínky.
4. Stálá komora může jednat o bodu na pořadu jednání, pouze pokud se zasedání účastní stálí členové a příslušný dohlížející evropský žalobce, a to buď osobně, nebo v souladu s postupy stanovenými v odstavci 7.
5. Odchylně od odstavce 4, pokud se stálý člen nemůže zúčastnit zasedání osobně nebo v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 7, lze přijmout rozhodnutí o bodu na pořadu jednání, pokud přítomní dosáhnou shody.
6. Předseda stálé komory informuje evropského nejvyššího žalobce o rozhodnutích přijatých v souladu s odstavcem 5 s uvedením důvodů, pro které byl postup použit.
7. Zasedání stálé komory se konají v prostorách Úřadu. Pokud to okolnosti vyžadují, může předseda svolat zasedání stálé komory prostřednictvím videokonference. Pokud fyzická přítomnost jednoho nebo více členů stálé komory nebo jakékoli jiné osoby přizvané k účasti na zasedání není možná, může předseda povolit, aby se účastnili na dálku.
8. Předseda může pověřit člena stálé komory nebo dohlížejícího evropského žalobce, aby o bodu zařazeném na pořad jednání zasedání podal zprávu.
9. Z každého zasedání stálých komor se vyhotovuje zápis, za který odpovídá předseda stálé komory a který se zaznamená v systému správy případů.
Článek 24
Písemný postup
1. Stálá komora může uplatnit písemný postup:
a) |
když je vyzvána přijmout rozhodnutí o odložení případu v souladu s čl. 39 odst. 1 písm. a) až d) nařízení nebo o postoupení případu vnitrostátním orgánům v souladu s článkem 34 nařízení; |
b) |
pokud rozhodnutí, které má být přijato, není složité, a to například s ohledem na jeho obsah nebo opakující se povahu nebo z důvodu souvislosti s předchozími rozhodnutími již přijatými ve stejném případu. |
2. Uplatní-li se písemný postup, návrh rozhodnutí se sdělí prostřednictvím systému správy případů všem stálým členům stálé komory a dohlížejícímu evropskému žalobci.
3. Pokud stálý člen stálé komory nebo dohlížející evropský žalobce nepodá námitku ve lhůtě stanovené předsedou, která není kratší než tři dny, považuje se rozhodnutí za přijaté.
KAPITOLA 3
Evropský nejvyšší žalobce a náměstci evropského nejvyššího žalobce
Článek 25
Funkce a úkoly evropského nejvyššího žalobce
1. Evropský nejvyšší žalobce má pravomoci, které mu svěřuje nařízení, a své funkce vykonává v souladu s nařízením a tímto řádem.
2. V souladu s čl. 11 odst. 1 nařízení vydává evropský nejvyšší žalobce rozhodnutí. Je-li rozhodnutí vydáno ústně, může adresát požádat o písemné potvrzení.
3. V souladu s čl. 11 odst. 3 nařízení podepisuje evropský nejvyšší žalobce jménem Úřadu nástroje, jako jsou pracovní ujednání a dohody.
Článek 26
Výběr a jmenování náměstků evropského nejvyššího žalobce
1. Je-li místo náměstka evropského nejvyššího žalobce volné nebo se má uvolnit během příštích tří měsíců, evropský nejvyšší žalobce neprodleně uvědomí kolegium o volném pracovním místě a vyzve evropské žalobce, kteří mají zájem, aby předložili své žádosti spolu s motivačním dopisem. Jmenování náměstka evropského nejvyššího žalobce se uskuteční nejpozději tři měsíce po oznámení o uvolnění místa kolegiu. Žádosti jsou přijímány do dvou týdnů před zasedáním kolegia, na kterém má ke jmenování dojít.
2. Nejpozději týden před zasedáním kolegia, na kterém má ke jmenování náměstka nejvyššího žalobce dojít, navrhne evropský nejvyšší žalobce kolegiu z přijatých žádostí kandidáta na jmenování náměstkem evropského nejvyššího žalobce. Evropský nejvyšší žalobce poskytne kolegiu spolu s pořadem jednání žádost s motivačním dopisem předloženým navrhovaným kandidátem.
3. Na základě prezentací kandidáta hlasují všichni členové kolegia tajně.
4. Pokud je třeba jmenovat současně dva náměstky evropského nejvyššího žalobce, použije se odpovídajícím způsobem postup popsaný v odstavcích 1 až 3 tohoto článku.
Článek 27
Funkce náměstků evropského nejvyššího žalobce
1. Evropský nejvyšší žalobce může každému náměstkovi evropského nejvyššího žalobce přidělit a/nebo na něj delegovat konkrétní úkoly nebo tematické či organizační povinnosti, a to buď na ad hoc základě, nebo na obecném základě. Kolegium je o tom informováno.
2. Evropský nejvyšší žalobce zajistí nepřetržitý výkon služby. Evropský nejvyšší žalobce rozhoduje o pořadí nahrazení v případě nepřítomnosti evropského nejvyššího žalobce a/nebo nemožnosti plnit úkoly přidělené evropskému nejvyššímu žalobci.
Článek 28
Výkon funkcí
Funkce náměstka evropského nejvyššího žalobce je vykonávána pod dohledem evropského nejvyššího žalobce a náměstek evropského nejvyššího žalobce v tomto ohledu podléhá přímo evropskému nejvyššímu žalobci.
Článek 29
Odstoupení a odvolání náměstka evropského nejvyššího žalobce
1. Pokud si náměstek evropského nejvyššího žalobce přeje odstoupit z funkce náměstka evropského nejvyššího žalobce, uvědomí o tom písemně evropského nejvyššího žalobce nejméně tři měsíce před zamýšleným dnem odstoupení, pokud není dohodnuto jinak. Evropský nejvyšší žalobce neprodleně předá rezignaci kolegiu.
2. V případech závažného porušení důvěry může kolegium na žádost evropského nejvyššího žalobce rozhodnout většinou svých členů o odvolání náměstka evropského nejvyššího žalobce z funkce náměstka evropského nejvyššího žalobce. Dotyčný náměstek evropského nejvyššího žalobce je z hlasování vyloučen. Před přijetím rozhodnutí kolegium dotyčného náměstka evropského nejvyššího žalobce vyslechne.
KAPITOLA 4
Evropští žalobci
Článek 30
Zastupitelnost mezi evropskými žalobci
1. Pokud je evropský žalobce krátkodobě nepřítomen nebo neschopen plnit své povinnosti, jmenuje evropský nejvyšší žalobce evropského žalobce, který jej bude zastupovat.
2. Zastupovaný evropský žalobce může evropskému nejvyššímu žalobci písemně navrhnout evropského žalobce, který již s jeho zastupováním vyslovil souhlas. Evropský nejvyšší žalobce jmenuje buď navrhovaného evropského žalobce, nebo jiného evropského žalobce.
3. Evropský nejvyšší žalobce zajistí, aby evropský žalobce pověřený zastupováním mohl adekvátně vykonávat své povinnosti s náležitým přihlédnutím k rozsahu požadovaných znalostí právního systému a jazyka a s ohledem na konkrétní okolnosti zastupování. Oba evropští žalobci a kolegium jsou o tom odpovídajícím způsobem informováni.
4. Zastoupení podle tohoto článku zahrnuje všechny povinnosti, není-li v tomto řádu stanoveno jinak nebo nevylučuje-li to nařízení.
5. Tento článek se použije na všechny případy nepřítomnosti evropského žalobce s výjimkou nepřítomnosti podle článku 31.
Článek 31
Zastoupení evropského žalobce evropským pověřeným žalobcem
1. Každý evropský žalobce navrhne při jmenování, nebo kdykoli je třeba jeho zastoupení, evropskému nejvyššímu žalobci jednoho evropského pověřeného žalobce ze svého členského státu, kterého má kolegium určit a který má působit jako prozatímní evropský žalobce v souladu s čl. 16 odst. 7 nařízení.
2. Pokud evropský žalobce odstoupí, je odvolán nebo odejde z funkce v souladu s čl. 16 odst. 5 a 6 nařízení nebo není z jiného důvodu schopen vykonávat svou funkci, evropský nejvyšší žalobce se neprodleně obrátí na kolegium, aby rozhodnutím umožnilo příslušné určené osobě působit jako prozatímní evropský žalobce ode dne, kdy bude odstoupení, odvolání nebo odchod účinné, po dobu až 3 měsíců.
3. Nejpozději dva týdny před koncem tohoto tříměsíčního období může kolegium prodloužit období zastoupení na dobu, kterou považuje za nezbytnou.
4. Prozatímní evropský žalobce přestane ve své funkci působit, jakmile je evropský žalobce z jeho členského státu opět schopen ujmout se své funkce nebo jakmile je jmenován nový evropský žalobce.
Článek 32
Přidělení případů jiným evropským žalobcům
1. Žádosti podané evropským žalobcem na základě čl. 12 odst. 2 nařízení mohou obsahovat návrh evropského žalobce, který s převzetím případu již vyslovil souhlas.
2. Je-li podána žádost v souvislosti s pracovní zátěží, posoudí evropský nejvyšší žalobce pracovní zátěž žádajícího evropského žalobce, dostupnost jiného opatření, které lze považovat za vhodné k řešení problému, a dopad návrhu na účinnost vyšetřování a stíhání Úřadu.
3. Je-li podána žádost na základě možného střetu zájmů, evropský nejvyšší žalobce žádosti vyhoví, dojde-li k závěru, že osobní zájmy žádajícího evropského žalobce skutečně nebo potenciálně narušují jeho nezávislost při výkonu povinnosti evropského žalobce v souladu s článkem 12 nařízení nebo jako takové mohou být vnímány. Odstavec 1 se použije přiměřeně.
4. Evropský nejvyšší žalobce rozhodne o žádostech podle odstavců 2 a 3 bez zbytečného odkladu, aby zajistil řádné a účinné fungování Úřadu. Evropský nejvyšší žalobce může případ předat navrhovanému evropskému žalobci nebo jinému evropskému žalobci, nebo žádost zamítnout.
5. Pokud evropský nejvyšší žalobce předá případ na základě tohoto článku, zajistí, aby evropský žalobce pověřený převzetím případu nebyl stálým členem dohlížející stálé komory a aby mohl přiměřeně vykonávat své povinnosti, přičemž zohlední rozsah znalostí požadovaného právního systému a jazyka s ohledem na konkrétní okolnosti. Evropský žalobce, který případ převzal, vykonává své úkoly v souladu s článkem 12 nařízení.
6. O předání případu budou informováni dotčení evropští žalobci a stálé komory prostřednictvím systému správy případů. Evropský nejvyšší žalobce pravidelně informuje kolegium o předání případů.
KAPITOLA 5
Evropští pověření žalobci
Článek 33
Jmenování evropských pověřených žalobců
Kolegium jmenuje evropské pověřené žalobce na základě návrhu evropského nejvyššího žalobce. Dříve, než učiní návrh, evropský nejvyšší žalobce zajistí, aby kandidáti splňovali kritéria čl. 17 odst. 2 nařízení a kritéria způsobilosti stanovená v rozhodnutí kolegia, kterým se stanoví pravidla pro zaměstnávání evropských pověřených žalobců.
Článek 34
Koordinace evropských pověřených žalobců
Evropský nejvyšší žalobce může na evropské žalobce delegovat koordinaci činností evropských pověřených žalobců příslušných členských států, včetně jejich pracovních programů, aby byl zajištěn výkon jejich funkcí.
Článek 35
Zastupitelnost mezi evropskými pověřenými žalobci
Pokud je evropský pověřený žalobce dočasně nepřítomný, například na řádné dovolené, v pracovní neschopnosti nebo není k dispozici z jiného důvodu, přidělí evropský žalobce téhož členského státu jiného evropského pověřeného žalobce z daného členského státu, který nahradí nepřítomného evropského pověřeného žalobce v době jeho nepřítomnosti. Ustanovení uvedená v rozhodnutí kolegia, kterým se stanoví pravidla pro zaměstnávání evropských pověřených žalobců, zůstávají nedotčena.
KAPITOLA 6
Správní ředitel
Článek 36
Výběr a jmenování správního ředitele
1. Evropský nejvyšší žalobce navrhne kolegiu ke schválení oznámení o volném pracovním místě správního ředitele.
2. Oznámení o volném pracovním místě se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a na webových stránkách Úřadu.
3. Evropský nejvyšší žalobce posoudí uchazeče podle kritérií pro výběr stanovených v oznámení výběrového řízení na volné pracovní místo a provede pohovor s dostatečným počtem nejvhodnějších uchazečů. Evropský nejvyšší žalobce rovněž jmenuje skupinu odborníků, která mu bude nápomocna.
4. Na základě pohovorů evropský nejvyšší žalobce vybere nejvýše tři uchazeče, seřadí je podle preferencí a tento užší seznam předá spolu s posouzením jednotlivých uchazečů zařazených na užší seznam kolegiu.
5. Kolegium jmenuje správního ředitele z osob zařazených na užší seznam.
Článek 37
Hodnocení činnosti a prodloužení funkčního období správního ředitele
1. Nejpozději 6 měsíců před koncem funkčního období správního ředitele předloží evropský nejvyšší žalobce kolegiu ke schválení hodnocení činnosti správního ředitele a případně další připomínky.
2. Před přijetím hodnocení může být správní ředitel vyslechnut kolegiem, je-li to považováno za nezbytné, nebo pokud o to požádá. Správní ředitel se zasedání, na kterém kolegium příjme hodnotící zprávu, neúčastní. Kolegium přijme rozhodnutí nejpozději 4 měsíce před koncem funkčního období správního ředitele.
3. Na návrh evropského nejvyššího žalobce může kolegium jednou prodloužit funkční období správního ředitele nejdéle o čtyři roky, přičemž zohlední posouzení podle odstavce 2.
HLAVA III
PROVOZNÍ ZÁLEŽITOSTI
KAPITOLA 1
Zaznamenávání a ověřování informací
Článek 38
Zaznamenávání informací
1. Veškeré informace, které Úřad obdrží v souladu s článkem 24 nařízení nebo které Úřad získá z moci úřední a které se týkají jakéhokoli trestného jednání, v souvislosti s nímž může Úřad vykonávat svou pravomoc, se zaznamenají do rejstříku vedeného v souladu s čl. 44 odst. 4 písm. a) nařízení (dále jen „rejstřík“).
2. Záznam obsahuje datum, čas a místo přijetí informací a osobu, která vytváří spis. Dále obsahuje následující podrobnosti:
a) |
zdroj informace, včetně totožnosti a kontaktních údajů organizace nebo osoby, která je poskytla, pokud se neuplatňují pravidla týkající se ochrany informátorů a oznamovatelů a pokud se v nich nestanoví jinak; |
b) |
formát informace, včetně odkazu na dokument nebo jiný záznam, jejichž originál nelze uložit v systému správy případů; |
c) |
zda je spis vytvořen za účelem zahájení nebo evokace vyšetřování. |
3. Záznam by měl v dostupném rozsahu obsahovat také:
a) |
možnou právní kvalifikaci ohlášeného trestného jednání, včetně informace, zda k němu došlo organizovanou skupinou; |
b) |
krátký popis ohlášeného trestného jednání, včetně data, kdy k němu došlo; |
c) |
výši a povahu odhadované škody; |
d) |
členský stát (členské státy), na které je trestná činnost zaměřena, respektive kde byla spáchána většina trestných činů, pokud jich bylo několik; |
e) |
další členské státy, kterých se to může týkat; |
f) |
jména potenciálních podezřelých a dalších dotčených osob v souladu s čl. 24 odst. 4 nařízení, jejich datum a místo narození, identifikační čísla, obvyklé bydliště a/nebo státní příslušnost, jejich povolání, podezření na členství ve zločinném spolčení; |
g) |
zda mohou být uplatněny výsady nebo imunity; |
h) |
potenciální oběti (mimo Evropskou unii); |
i) |
místo, kde došlo k hlavní finanční škodě; |
j) |
neoddělitelně spjaté trestné činy; |
k) |
jakékoli další doplňující informace, pokud to osoba, která informace vkládá, považuje za vhodné. |
4. Dokument obsahující informace a veškeré připojené záznamy se v maximální možné míře převedou do formátu, který je možné elektronicky uložit v rámci systému správy případů.
5. Na základě obsahu odst. 3 písm. d) výše informuje systém správy případů příslušné evropské žalobce. Navíc, je-li odst. 3 písm. g) vyhodnocen kladně, oznámí to systém správy případů evropskému nejvyššímu žalobci.
6. Pokud informace obsahují zvláštní kategorie osobních údajů ve smyslu článku 55 nařízení, lze je zpracovat pouze tehdy, pokud jsou splněny požadavky stanovené v článku 55 nařízení. Zvláštní kategorie osobních údajů jsou jako takové označeny v systému správy případů a jsou zaznamenány důvody jejich uložení. Systém správy případů informuje o každém takovém záznamu pověřence pro ochranu osobních údajů.
7. Odchylně od odstavce 1 postoupí evropský pověřený žalobce nebo evropský žalobce příslušným vnitrostátním orgánům bez zbytečného odkladu informace ohlášené soukromými stranami, které zjevně neodkazují na trestné jednání spadající do pravomoci Úřadu v souladu s čl. 24 odst. 8 nařízení, nebo je vrátí ohlašovateli, nebo je odstraní. O této skutečnosti je proveden odpovídající záznam.
Článek 39
Přidělení k ověření
1. Veškeré informace zaznamenané podle čl. 38 odst. 1 musí ověřit evropský pověřený žalobce, který posoudí, zda existují důvody pro výkon pravomoci Úřadu.
2. V návaznosti na oznámení ze systému správy případů v souladu s čl. 38 odst. 5 přidělí evropský žalobce ověření evropskému pověřenému žalobci. Evropský žalobce stanoví proces přidělení ověření, který může zahrnovat přidělení na základě pravidel, a to i v případech, kdy byly informace získány evropským pověřeným žalobcem z moci úřední.
3. Pokud oznámení obdrželo více evropských žalobců nebo pokud se evropský žalobce, který obdržel oznámení, domnívá, že jiný evropský žalobce je k provedení úkolu způsobilejší, konzultují a rozhodují společně. Není-li dosaženo dohody, rozhodne evropský nejvyšší žalobce.
4. Pokud Úřad obdrží informace v souladu s čl. 24 odst. 2 nařízení, přidělí se tyto informace k ověření do 24 hodin od jejich zaznamenání. Všechny další informace budou přiděleny k ověření do 3 dnů od provedení záznamu.
5. Pokud evropský žalobce nepřidělí případ ve stanovené lhůtě nebo informuje o své neschopnosti tak učinit v předpokládané lhůtě, přidělení provede evropský nejvyšší žalobce nebo náměstek evropského nejvyššího žalobce.
Článek 40
Ověřování informací
1. Při ověřování za účelem zahájení vyšetřování se posoudí, zda:
a) |
ohlášené jednání představuje trestný čin spadající do věcné, územní, osobní a časové působnosti Úřadu; |
b) |
podle platných vnitrostátních práv existují rozumné důvody domnívat se, že dochází nebo že došlo ke spáchání trestného činu; |
c) |
existují zjevné právní důvody, které brání stíhání; |
d) |
jsou případně splněny podmínky stanovené v čl. 25 odst. 2, 3 a 4 nařízení. |
2. Ověření pro účely evokace navíc posoudí:
a) |
pokrok ve vyšetřování; |
b) |
důležitost vyšetřování s ohledem na zajištění soudržnosti politiky vyšetřování a stíhání Úřadu; |
c) |
přeshraniční aspekty vyšetřování; |
d) |
existenci jakéhokoli jiného konkrétního důvodu, pro který má Úřad lepší možnosti pro pokračování vyšetřování. |
3. Ověření se provádí za použití všech zdrojů informací, které má Úřad k dispozici, a všech zdrojů, které má k dispozici evropský pověřený žalobce, v souladu s vnitrostátním právem, včetně zdrojů, které má jinak k dispozici, jedná-li na vnitrostátní úrovni. Evropský pověřený žalobce může k ověření využít zaměstnance Úřadu. V případě potřeby může Úřad konzultovat a vyměňovat si informace s orgány, institucemi nebo jinými subjekty Unie, jakož i vnitrostátními orgány, s výhradou ochrany integrity možného budoucího vyšetřování trestných činů.
4. Evropský pověřený žalobce dokončí ověřování související s evokací vyšetřování nejméně 2 dny před uplynutím lhůty stanovené v čl. 27 odst. 1 nařízení. Ověření týkající se zahájení vyšetřování bude dokončeno nejpozději do 20 dnů po přidělení.
5. Pokud evropský pověřený žalobce nedokončí ověřování toho, zda vyšetřování zahájit či nezahájit ve stanovené lhůtě, nebo informuje o své neschopnosti tak učinit v předpokládané lhůtě, je o tom informován evropský žalobce, a je-li to vhodné, lhůtu prodlouží nebo vydá evropskému pověřenému žalobci vhodný pokyn.
6. Pokud jde o rozhodnutí o evokaci, může evropský pověřený žalobce požádat evropského nejvyššího žalobce o prodloužení lhůty potřebné k přijetí rozhodnutí o evokaci až o 5 dnů.
7. Pokud evropský pověřený žalobce nevydá rozhodnutí ve stanovené lhůtě, má se za to, že rozhodl případ prostřednictvím evokace nepřevzít, a uplatní se článek 42.
Článek 41
Rozhodnutí zahájit vyšetřování nebo převzít případ prostřednictvím evokace
1. Pokud se po ověření evropský pověřený žalobce rozhodne uplatnit pravomoc Úřadu zahájením vyšetřování nebo převzetím případu prostřednictvím evokace, vytvoří se spis a v seznamu spisů (dále jen „seznam“) mu je přiděleno identifikační číslo. Systém správy případů automaticky vytvoří trvalý odkaz na související záznam podle čl. 38 odst. 1 výše.
2. Odpovídající odkaz v seznamu obsahuje v dostupném rozsahu:
a) |
pokud jde o podezřelé nebo obviněné osoby v trestním řízení Úřadu nebo osoby odsouzené v návaznosti na trestní řízení Úřadu:
|
b) |
pokud jde o fyzické osoby, které ohlásily trestné činy spadající do pravomoci Úřadu nebo se staly jejich obětí:
|
c) |
pokud jde o kontakty nebo spolupracovníky jedné z osob uvedených v bodě a) výše:
|
Kategorie osobních údajů uvedené výše v písm. a) bodech x) až xv) se do seznamu zadávají pouze v proveditelné míře, s přihlédnutím k provozním zájmům a dostupným zdrojům. Během vyšetřování případu je odkaz v seznamu udržován aktuální. Systém správy případů pravidelně informuje evropského pověřeného žalobce, nejsou-li do seznamu zadány určité kategorie informací.
3. Systém správy případů informuje dohlížejícího evropského žalobce a evropského nejvyššího žalobce a v souladu s článkem 19 náhodně přidělí dohled nad vyšetřováním stálé komoře.
4. Pokud má evropský pověřený žalobce, který případ projednává, za to, že v zájmu zachování integrity vyšetřování je nutné dočasně odložit povinnost informovat orgány uvedené v čl. 25 odst. 5, čl. 26 odst. 2 a čl. 26 odst. 7 nařízení, neprodleně uvědomí dohlížející stálou komoru. Ta může vznést námitky proti tomuto rozhodnutí a dát evropskému pověřenému žalobci pokyn, aby příslušné oznámení neprodleně postoupil.
Článek 42
Rozhodnutí nezahájit vyšetřování nebo nepřevzít případ prostřednictvím evokace
1. Pokud v návaznosti na ověření evropský pověřený žalobce rozhodne, že vyšetřování nezahájí nebo případ prostřednictvím evokace nepřevezme, zaznamená důvody do rejstříku. Rozhodnutí se oznámí přidělenému evropskému žalobci a systém správy případů přidělí jeho přezkum stálé komoře, jejímž stálým členem není dohlížející evropský žalobce.
2. Pokud kolegium přijalo obecné pokyny, které evropským pověřeným žalobcům umožňují, aby nezávisle a bez zbytečného odkladu rozhodli prostřednictvím evokace o nepřevzetí případů týkajících se konkrétních druhů trestných činů, provede se přezkum rozhodnutí evropského pověřeného žalobce v souladu s pravidly předepsanými uvedenými pokyny.
3. Stálá komora, pokud to považuje za vhodné, může za účelem získání informací k rozhodnutí požádat o pomoc zaměstnance Úřadu.
4. Přezkum rozhodnutí o nepřevzetí případu prostřednictvím evokace ze strany stálé komory je proveden před uplynutím lhůty stanovené v čl. 27 odst. 1 nařízení. Přezkum rozhodnutí o nezahájení vyšetřování je proveden nejpozději do 20 dnů od přidělení stálé komoře. Stálá komora může požádat evropského nejvyššího žalobce, aby lhůtu pro přezkum prodloužil.
5. Pokud stálá komora nařídí evropskému pověřenému žalobci zahájit vyšetřování nebo případ převzít prostřednictvím evokace, jedná evropský pověřený žalobce v souladu s článkem 41.
6. Pokud stálá komora nevydá pokyn evropskému pověřenému žalobci před uplynutím lhůty pro přezkum, považuje se rozhodnutí evropského pověřeného žalobce za přijaté. Pokud je to možné, rozhodnutí je oznámeno orgánu nebo osobě, která ohlásila trestné jednání.
7. Pokud je rozhodnutí nezahájit vyšetřování založeno na skutečnosti, že ohlášené trestné jednání nespadá do pravomoci Úřadu, jsou původně obdržené informace a případně veškeré další informace zjištěné při ověřování Úřadem postoupeny příslušným vnitrostátním orgánům.
KAPITOLA 2
Vyšetřování
Článek 43
Pravidla vedení vyšetřování
1. Bez ohledu na možnost předání případu v souladu s článkem 49, evropský pověřený žalobce, který rozhodl o zahájení vyšetřování nebo převzetí prostřednictvím evokace, jej také projedná.
2. Je-li to dovoleno vnitrostátním právem, může evropský žalobce pověřit jednoho nebo více evropských pověřených žalobců ze stejného členského státu, aby vedli vyšetřování spolu s evropským pověřeným žalobcem, který případ projednává.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení vnitrostátního práva, které se na daný případ uplatní, jsou spisy Úřadu organizovány a spravovány v souladu s tímto řádem, aby bylo zajištěno řádné a jednotné fungování Úřadu. Kopie všech záznamů přidaných do spisu se ukládají v elektronickém formátu v systému správy případů, je-li to možné, v souladu s čl. 44 odst. 4 písm. c) nařízení.
4. Evropský pověřený žalobce, který případ projednává, příjme praktická opatření pro zajištění přístupu dohlížejícího evropského žalobce a příslušné stálé komory k informacím a důkazům ze spisů, které nelze elektronicky uložit v systému správy případů, a to nákladově efektivním způsobem.
5. Na základě návrhu evropského nejvyššího žalobce může kolegium přijmout další pravidla pro správu a archivaci spisů Úřadu.
Článek 44
Podávání zpráv o vyšetřování
1. Během vyšetřování evropský pověřený žalobce, který případ projednává, vypracuje a vede zprávu o pokroku. Zpráva obsahuje orientační pracovní plán vyšetřování a veškerý významný vývoj ve vyšetřování, mimo jiné alespoň tyto informace:
a) |
plánované a provedené vyšetřovací úkony a jejich výsledky; |
b) |
jakékoli změny v rozsahu vyšetřování týkající se podezřelých osob, vyšetřovaných trestných činů, způsobené škody a obětí; |
c) |
shromažďování důležitých důkazů; |
d) |
případné žádosti o přezkum jakéhokoli aktu nebo rozhodnutí evropského pověřeného žalobce, který případ projednává; |
e) |
stručný popis obsahu sdělení, aktů nebo rozhodnutí určených členskému státu nebo osobě podléhající jurisdikci členského státu. |
2. Zpráva o pokroku je vedena v systému správy případů. Dohlížející evropský žalobce a členové dohlížející stálé komory obdrží oznámení prostřednictvím systému správy případů, kdykoli je ve zprávě provedena změna.
3. Evropští žalobci mohou přijmout pokyny pro evropské pověřené žalobce ve svých členských státech, v nichž stanoví ohlašovací povinnost.
Článek 45
Dohled nad vyšetřováním
1. Po otevření případu jej v souladu s článkem 19 systém správy případů náhodně přidělí k dohledu stálé komoře, jejímž stálým členem není dohlížející evropský žalobce.
2. Dohlížející stálá komora včetně svých stálých členů a dohlížející evropský žalobce mají kdykoli přístup k informacím ze spisu uloženým v systému správy případů. Je-li to pro rozhodnutí nezbytné, může stálá komora požádat dohlížejícího evropského žalobce, aby zajistil, že ústředí budou postoupeny původní záznamy, jejichž kopie dosud nejsou nebo nemohou být uloženy v původní formě v systému správy případů a ústředí je nemá. Jakmile je dosaženo účelu, pro který je stálá komora požadovala, jsou záznamy bez zbytečného odkladu vráceny.
3. Aniž jsou dotčeny oznamovací povinnosti podle článku 22, může stálá komora nebo dohlížející evropský žalobce kdykoli požádat evropského pověřeného žalobce o poskytnutí informací o probíhajícím vyšetřování nebo stíhání.
4. Stálá komora vyšetřování pravidelně přezkoumává podle harmonogramu stanoveného předsedou nebo kdykoli na žádost některého ze svých stálých členů, dohlížejícího evropského žalobce nebo evropského pověřeného žalobce, který případ projednává.
5. Evropský pověřený žalobce, který případ projednává, může kdykoli v průběhu vyšetřování požádat o pomoc zaměstnance Úřadu.
Článek 46
Řízení vyšetřování
1. Pokyny pro evropského pověřeného žalobce, který případ projednává, se v souladu s čl. 10 odst. 5 nařízení mohou týkat přijetí nebo zdržení se přijetí konkrétních opatření.
2. Pokyny mohou stanovit povinnost evropského pověřeného žalobce, který případ projednává, podat zprávu o příslušných následných opatřeních.
3. Předseda stálé komory rozešle návrh pokynů nebo jeho rozeslání deleguje na člena stálé komory nebo dohlížejícího evropského žalobce.
4. Pokyny jsou zaneseny do systému správy případů, který automaticky informuje dotčeného evropského pověřeného žalobce.
5. Dohlížející evropský žalobce zajistí, aby evropský pověřený žalobce pokyny dodržoval. Pokud se dohlížející evropský žalobce domnívá, že evropský pověřený žalobce, který případ projednává, nedodržel pokyny, požádá o vysvětlení a informuje stálou komoru, přičemž v případě potřeby předloží návrh v souladu s čl. 28 odst. 3 písm. b) nařízení.
Článek 47
Přezkum pokynů stálých komor
1. Pokud se evropský pověřený žalobce domnívá, že by provedení pokynu obdrženého od dohlížející stálé komory bylo v rozporu s právem Unie, včetně nařízení, nebo s použitelným vnitrostátním právem, neprodleně o tom stálou komoru uvědomí a navrhne změnu nebo zrušení obdržených pokynů. Dohlížející stálá komora rozhodne o této žádosti bez zbytečného odkladu a po konzultaci s dohlížejícím evropským žalobcem.
2. Pokud stálá komora takovou žádost zamítne, může evropský pověřený žalobce podat žádost o přezkum evropskému nejvyššímu žalobci. Předseda dohlížející stálé komory může evropskému nejvyššímu žalobci předložit připomínky. Evropský nejvyšší žalobce přidělí žádost jiné stálé komoře, která za účasti dohlížejícího evropského žalobce přijme konečné rozhodnutí o pokynu.
Článek 48
Interní přezkum úkonů evropských pověřených žalobců
1. Pokud vnitrostátní právo členského státu stanoví vnitřní přezkum úkonů v rámci struktury vlastního státního zastupitelství, všechny žádosti o přezkum úkonu provedeného evropským pověřeným žalobcem se vloží do systému správy případů, který o tom informuje dohlížejícího evropského žalobce a dohlížející stálou komorou.
2. Evropský pověřený žalobce, který případ projednává, předloží písemná vyjádření dohlížejícímu evropskému žalobci.
3. Dohlížející evropský žalobce vyřídí žádost o přezkum ve lhůtě stanovené podle vnitrostátního práva. Přezkumné řízení nemá odkladný účinek a nezpůsobuje zdržení probíhajících vyšetřování nebo stíhání, ledaže vnitrostátní právo stanoví jinak.
4. Před přijetím rozhodnutí o žádosti o přezkum informuje dohlížející evropský žalobce příslušnou stálou komoru. Stálá komora může kdykoli nadále vykonávat své pravomoci v oblasti dohledu uvedené v nařízení.
5. Pokud v rámci vnitřních přezkumů podle vnitrostátního práva odkazuje vnitrostátní právo na dohlížejícího/nadřízeného žalobce, pro účely tohoto článku se jím rozumí dohlížející evropský žalobce ve vztahu k evropskému pověřenému žalobci.
Článek 49
Předání případu jinému evropskému pověřenému žalobci
Dohlížející evropský žalobce může navrhnout předání případu jinému evropskému pověřenému žalobci ve stejném členském státě. Odůvodněný návrh se zanese do systému správy případů, který informuje dohlížející stálou komoru a evropského pověřeného žalobce, který případ projednává. Evropský pověřený žalobce, který případ projednává, může předložit písemné vyjádření do 5 dnů od obdržení oznámení, ledaže evropský žalobce tuto lhůtu z důvodu naléhavosti věci zkrátí.
Článek 50
Předání případu evropskému pověřenému žalobci v jiném členském státě
1. Evropský pověřený žalobce, který případ projednává, dohlížející evropský žalobce nebo kterýkoli stálý člen dohlížející stálé komory může navrhnout, aby byl případ předán evropskému pověřenému žalobci v jiném členském státě v souladu s čl. 26 odst. 5 nařízení.
2. Stálá komora může vyzvat evropského žalobce z členského státu, do kterého je navrhováno případ předat, k účasti na jejím zasedání a může si vyžádat písemné vyjádření od dotčených evropských pověřených žalobců.
V případě, že má předání případu za následek, že dohlížející evropský žalobce je také stálým členem dohlížející stálé komory, použije se odpovídajícím způsobem článek 19.
3. Rozhodnutí stálé komory o předání případu podle odstavců 1 a 2 se zaznamená v systému správy případů, který o tom uvědomí příslušné evropské žalobce a evropské pověřené žalobce. Rozhodnutí nemůže být přijato písemným postupem.
Článek 51
Sloučení nebo rozdělení případů
1. Jakýkoli evropský pověřený žalobce, který případ projednává, dohlížející evropští žalobci nebo stálý člen dohlížející stálé komory může navrhnout stálé komoře sloučení nebo rozdělení případů splňujících kritéria čl. 26 odst. 5 písm. b) a odst. 6 nařízení.
2. Pokud na případy, které mají být sloučeny, dohlíží různé stálé komory, navzájem se ohledně rozhodnutí o sloučení těchto případů konzultují. Je-li přijato rozhodnutí o sloučení případů, stálá komora dohlížející na první případ zaznamenaný v systému správy případů dohlíží rovněž na sloučený případ, ledaže se příslušné stálé komory společně rozhodnou se od této zásady odchýlit. V případě neshody mezi stálými komorami rozhodne evropský nejvyšší žalobce.
3. Pokud se dohlížející stálá komora rozhodne případ rozdělit, zůstává příslušná pro všechny případy vzniklé rozdělením. Pokud existuje důvod pro odchýlení se od tohoto pravidla, informuje dohlížející stálá komora evropského nejvyššího žalobce, který rozhodne. Nové případy vzniklé rozdělením obdrží nové číslo případu v souladu s článkem 41.
4. Rozhodnutí o sloučení nebo rozdělení případů a přidělení jiné stálé komoře po sloučení nebo rozdělení případů se zaznamená v systému správy případů.
5. V rozhodnutí stálé komory se rovněž uvede, kterého evropského pověřeného žalobce stálá komora vybrala, aby projednal sloučené nebo rozdělené případy v souladu s článkem 26 nařízení. V případě neshody mezi stálými komorami rozhodne evropský nejvyšší žalobce.
Článek 52
Vyšetřování vedená evropským žalobcem
1. Před přijetím odůvodněného rozhodnutí v souladu s čl. 28 odst. 4 nařízení požádá dohlížející evropský žalobce, který má v úmyslu vést vyšetřování osobně, o souhlas stálou komoru prostřednictvím systému správy případů.
2. Žádost obsahuje důvody, proč by vyšetřování měl vést dohlížející evropský žalobce.
3. Stálá komora si může vyžádat vysvětlení od evropského pověřeného žalobce, který případ projednává.
4. Pokud stálá komora udělí souhlas, dohlížející evropský žalobce zaznamená rozhodnutí do systému správy případů, který o tom uvědomí dotčené evropské pověřené žalobce. Toto rozhodnutí je rovněž sděleno vnitrostátním orgánům.
5. Pokud evropský žalobce vede vyšetřování osobně, použije se obdobně článek 44.
Článek 53
Přidělení úkonů jinému evropskému pověřenému žalobci
1. Přidělení vyšetřovacího úkonu evropským pověřeným žalobcem, který případ projednává, pomocnému evropskému pověřenému žalobci z jiného členského státu se zaznamená v systému správy případů, který o tom uvědomí dotčené evropské žalobce. Evropský žalobce členského státu, ve kterém je úkon třeba provést, přidělí provedení úkonu příslušnému evropskému pověřenému žalobci. Evropský pověřený žalobce je informován systémem správy případů.
Pokud již byl určen pomocný evropský pověřený žalobce, může evropský pověřený žalobce, který případ projednává, přidělit provedení úkonu přímo tomuto evropskému pověřenému žalobci. V naléhavých případech může evropský pověřený žalobce, který případ projednává, přidělit provedení úkonu kterémukoli evropskému pověřenému žalobci příslušného členského státu.
2. Rozhodnutí obsahuje všechny prvky nezbytné k tomu, aby pomocný evropský pověřený žalobce mohl úkon provést, a uvádí lhůtu pro jeho výkon.
3. Pokud pomocný evropský pověřený žalobce nemůže provést úkon ve stanovené lhůtě, informuje dohlížejícího evropského žalobce a konzultuje s evropským pověřeným žalobcem, který případ projednává, za účelem nalezení dvoustranného řešení.
4. Je-li to nezbytné, například při složitých přeshraničních vyšetřováních, může být v ústředí Úřadu uspořádáno koordinační setkání.
Článek 54
Mimořádně nákladné vyšetřovací úkony
1. Pokud je prováděn nebo by jménem Úřadu mohl být prováděn mimořádně nákladný vyšetřovací úkon, může evropský pověřený žalobce, který případ projednává, podat v systému správy případů odůvodněnou žádost o částečný finanční příspěvek Úřadu v souladu s čl. 91 odst. 6 nařízení.
2. Odůvodněná žádost obsahuje podrobnosti o mimořádné povaze nákladů úkonu. V žádosti se rovněž uvede požadovaná výše finančního příspěvku Úřadu.
3. Stálým členům příslušné stálé komory i dohlížejícímu evropskému žalobci je žádost automaticky oznámena v systému správy případů.
4. Stálá komora žádosti pravidelně přezkoumává. Stálá komora žádost přijme, nebo zamítne v souladu s pokyny pro příspěvek Úřadu na mimořádně nákladné vyšetřovací úkony, aniž by uvedla částku, která má být přidělena.
5. Rozhodnutí stálé komory se automaticky oznámí prostřednictvím systému správy případů dotčenému evropskému pověřenému žalobci.
6. Pokud stálá komora žádost přijme, je správní ředitel informován o tomto rozhodnutí a případně o navrhované částce, která má být přidělena. Správní ředitel pravidelně rozhoduje o částce, která má být přidělena, v souladu s finančními pravidly a v souladu s pokyny pro příspěvek Úřadu na mimořádně nákladné vyšetřovací úkony. Rozhodnutí je neprodleně oznámeno dotčenému evropskému pověřenému žalobci, dohlížejícímu evropskému žalobci, evropskému nejvyššímu žalobci a stálým členům stálé komory.
KAPITOLA 3
Uzavření případů
Článek 55
Svěření pravomoci uzavírat případy
1. Stálá komora může kdykoli před ukončením vyšetřování rozhodnout o svěření rozhodovací pravomoci v souladu s čl. 10 odst. 7 nařízení. Rozhodnutí nemůže být přijato písemným postupem. Rozhodnutí se zaznamená v systému správy případů a oznamuje se evropskému nejvyššímu žalobci. Pokud je evropský nejvyšší žalobce členem příslušné stálé komory, o rozhodnutí jsou informováni náměstci evropského nejvyššího žalobce.
2. Žádost o přezkum tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 10 odst. 7 druhým pododstavcem nařízení je systémem správy případů neprodleně předána dohlížejícímu evropskému žalobci a evropskému pověřenému žalobci, který případ projednává, který se poté zdrží veškerých úkonů, které by mohly narušit účinnost přezkumu.
3. Stálá komora o věci rozhodne bez zbytečného odkladu. Zasedání stálé komory v této věci se může zúčastnit evropský nejvyšší žalobce nebo případně náměstek evropského nejvyššího žalobce, který žádost podal. O žádosti a výsledku přezkumného řízení je informováno kolegium.
Článek 56
Ukončení vyšetřování
1. Pokud evropský pověřený žalobce, který případ projednává, považuje vyšetřování za dokončené, předloží zprávu obsahující mimo jiné:
a) |
souhrn skutečností, které byly předmětem vyšetřování, vyplývajících z existujících důkazů; |
b) |
právní kvalifikaci skutečností a jejich použití na konkrétní případ; |
c) |
odůvodněný návrh na zahájení trestního stíhání, uplatnění zvláštního způsobu řízení, odložení případu nebo jeho postoupení příslušným vnitrostátním orgánům; |
d) |
v relevantních případech návrh na spojení několika případů a soud, kterému by měla být podána obžaloba; |
e) |
jakékoli lhůty použitelné podle vnitrostátního práva. |
Toto ustanovení se vztahuje rovněž na evropského žalobce, který vede vyšetřování osobně v souladu s čl. 28 odst. 4 nařízení.
2. Zpráva a návrh rozhodnutí poskytnuté evropským pověřeným žalobcem, které mají být předloženy stálé komoře, se zaznamenají v systému správy případů, který o tom uvědomí dohlížejícího evropského žalobce a všechny členy dohlížející stálé komory.
3. Zpráva a návrh rozhodnutí se předloží dohlížejícímu evropskému žalobci, který je do 10 dnů předá stálé komoře, včetně případných vlastních připomínek. Pokud návrh rozhodnutí evropského pověřeného žalobce nenavrhuje podání obžaloby, může evropský žalobce požádat předsedu stálé komory o prodloužení desetidenní lhůty.
4. Předseda stálé komory rozhodne o datu projednání zprávy a návrhu rozhodnutí. Pokud evropský pověřený žalobce předloží návrh rozhodnutí, ve kterém navrhuje podání obžaloby, je návrh projednán nejméně 5 dnů před uplynutím lhůty stanovené v čl. 36 odst. 1 nařízení.
5. Pokud evropský pověřený žalobce předloží návrh rozhodnutí, ve kterém navrhuje podání obžaloby nebo uplatnění zvláštního způsobu řízení, rozhodnutí stálé komory nelze přijmout písemným postupem.
6. Stálá komora může rozhodnutí navržené evropským pověřeným žalobcem přijmout nebo změnit, může přijmout jiné rozhodnutí nebo může dát evropskému pověřenému žalobci pokyn, aby pokračoval ve vyšetřování, s uvedením konkrétních činností, které mají být provedeny, v souladu s článkem 46. Považuje-li to za nutné, může rovněž provést vlastní přezkum v souladu s čl. 35 odst. 2 nařízení.
7. Pokud bylo přijato rozhodnutí o odložení případu, evropský pověřený žalobce učiní oznámení podle čl. 39 odst. 4 nařízení a zaznamená je v systému správy případů.
8. Zprávu předloží evropský pověřený žalobce způsobem, který zajistí schopnost dodržet lhůty stanovené v odstavcích 3 a 4, s přihlédnutím k existenci lhůt použitelných v souladu s vnitrostátním procesním právem. Není-li to možné, zpráva tento aspekt zdůrazní a uvede důvody. Dohlížející evropský žalobce a stálá komora jednají odpovídajícím způsobem.
9. V případě, že příslušná stálá komora svěřila rozhodovací pravomoc v souladu s článkem 55, poskytne se zpráva podle odstavce 1 dohlížejícímu evropskému žalobci, který přijme rozhodnutí, jak bylo navrženo nebo s případnými vhodnými změnami. Je-li předmětem rozhodnutí dohlížejícího evropského žalobce odložení případu, použije se čl. 56 odst. 7.
Článek 57
Postoupení případů vnitrostátním orgánům
1. Kdykoli během vyšetřování může evropský pověřený žalobce, který případ projednává, dohlížející evropský žalobce nebo kterýkoli člen dohlížející stálé komory navrhnout postoupení případu vnitrostátním orgánům podle čl. 34 odst. 1 až 3 nařízení.
2. Návrh rozhodnutí se zaznamená v systému správy případů, který informuje stálé členy stálé komory, dohlížejícího evropského žalobce a evropského pověřeného žalobce, který případ projednává.
3. Pokud nejsou ve lhůtě 5 dnů od žádné z informovaných stran podle odstavce 2 obdrženy připomínky, považuje se rozhodnutí za přijaté, přeloží se a zašle příslušnému vnitrostátnímu orgánu.
4. Pokud se příslušný vnitrostátní orgán rozhodne případ převzít nebo pokud je postoupení založeno na čl. 34 odst. 1 a/nebo 2 nařízení, evropský pověřený žalobce předá spis bez zbytečného prodlení.
5. V případech, kdy je postoupení založeno na čl. 34 odst. 3 nařízení, příslušný vnitrostátní orgán případ nepřevezme nebo do 30 dnů po obdržení rozhodnutí o postoupení neodpoví, pokračuje evropský pověřený žalobce ve vyšetřování, nebo uplatní článek 56.
Článek 58
Konzultace s vnitrostátními orgány
1. Pokud má evropský pověřený žalobce v úmyslu navrhnout odložení případu ve vztahu k trestnému činu uvedenému v čl. 22 odst. 3 nařízení v souladu s čl. 39 odst. 3 nařízení, uvědomí o tom vnitrostátní orgány určené příslušným členským státem v souladu s čl. 25 odst. 6 nařízení.
2. Na základě připomínek obdržených od vnitrostátního orgánu do 20 dnů po oznámení podle odstavce 1 výše zaznamená evropský pověřený žalobce příslušnou zprávu a návrh rozhodnutí v systému správy případů.
Článek 59
Znovuzahájení vyšetřování
1. Pokud Úřad obdrží informace týkající se skutečností, které nebyly známy v době rozhodnutí o odložení věci a které mohou odůvodňovat další vyšetřování, použijí se následující pravidla.
2. Dohlížející evropský žalobce přidělí ověření stejnému evropskému pověřenému žalobci, který vedl vyšetřování, nebo případně jinému evropskému pověřenému žalobci ze stejného členského státu.
3. Evropský pověřený žalobce po posouzení nových skutečností vypracuje zprávu o jejich vlivu na rozhodnutí o odložení, přičemž upřesní a zohlední veškerá relevantní ustanovení vnitrostátního práva, a zhodnotí, zda je nezbytné provést další vyšetřování.
4. Zpráva včetně odpovídajícího návrhu rozhodnutí se zaznamená v systému správy případů, který ji přidělí stejné stálé komoře, která rozhodla o odložení, ledaže tato stálá komora již nefunguje. V takovém případě ji systém správy případů náhodně přidělí stálé komoře, jejímž stálým členem není dohlížející evropský žalobce, v souladu s článkem 19.
5. Pokud stálá komora podle odstavce 4 výše nebo vnitrostátní soud nebo Evropský soudní dvůr po přezkoumání rozhodnutí o odložení rozhodne, že by Úřad měl případ znovu otevřít, dohlížející evropský žalobce přidělí evropského pověřeného žalobce, který bude pokračovat ve vyšetřování.
KAPITOLA 4
Soudní řízení
Článek 60
Zastoupení u soudu
1. V řízení před vnitrostátními soudy v souladu s článkem 36 nařízení je Úřad v zásadě zastoupen evropským pověřeným žalobcem.
2. Evropský pověřený žalobce vypracuje zprávu obsahující veškerý významný vývoj v řízení a pravidelně ji aktualizuje. Zpráva je zaznamenána v systému správy případů a všechny aktualizace jsou oznámeny členům stálé komory.
3. Stálá komora může evropskému pověřenému žalobci nebo evropskému žalobci dávat pokyny v souladu s čl. 10 odst. 5 nařízení.
4. Odchylně od odstavce 1 může být Úřad v souladu s čl. 28 odst. 4 nařízení zastoupen také dohlížejícím evropským žalobcem. Použijí se odstavce 2 a 3 tohoto článku.
HLAVA IV
SYSTÉM SPRÁVY PŘÍPADŮ
Článek 61
Pravidla týkající se práva na přístup do systému správy případů
1. Evropský nejvyšší žalobce, náměstci evropského nejvyššího žalobce, další evropští žalobci a evropští pověření žalobci mají přístup do rejstříku a seznamu pouze v rozsahu nezbytném pro výkon jejich povinností.
2. Evropský nejvyšší žalobce určí zaměstnance Úřadu, jejichž přístup do rejstříku a/nebo seznamu je vyžadován pro výkon jejich povinností. Rozhodnutí rovněž uvede úroveň přístupu a podmínky jeho výkonu.
3. Ve výjimečných případech, je-li to nezbytné k zajištění důvěrnosti, může evropský nejvyšší žalobce rozhodnout, že přístup ke konkrétním informacím v rejstříku nebo ke konkrétnímu spisu v seznamu je dočasně k dispozici pouze stálým členům stálé komory, dohlížejícímu evropskému žalobci a evropským pověřeným žalobcům, kteří případ projednávají, a dalším konkrétně jmenovaným zaměstnancům.
4. Evropský nejvyšší žalobce a náměstci evropského nejvyššího žalobce mají přímý přístup k informacím uloženým elektronicky v systému správy případů nebo přístup ke spisu v rozsahu nezbytném pro výkon jejich povinností.
5. Evropský pověřený žalobce, který případ projednává, udělí přístup k informacím uloženým elektronicky v systému správy případů nebo ke spisu pomocnému evropskému pověřenému žalobci nebo jiným evropským pověřeným žalobcům, kteří podali odůvodněnou žádost, nebo zaměstnancům Úřadu pouze v rozsahu nezbytném pro plnění úkolů, které jim byly svěřeny.
6. Při zadávání informací do systému správy případů mohou evropskému pověřenému žalobci, který případ projednává, pomáhat zaměstnanci Úřadu nebo jiní administrativní zaměstnanci jednající pod jeho kontrolou, které daný zúčastněný členský stát dá Úřadu k dispozici, pouze v rozsahu nezbytném pro to, aby Úřad mohl fungovat jednotně a aby obsah informací v systému správy případů vždy odrážel aktuální stav spis.
7. Úřad přijme vhodná technická a organizační opatření k zajištění ochrany osobních údajů uložených v systému správy případů.
Článek 62
Křížová kontrola informací
1. Informace zadané do seznamu budou automaticky porovnány s rejstříkem, seznamem a všemi informacemi ze spisů uložených elektronicky v systému správy případů.
2. V případě pozitivního výsledku je informován evropský pověřený žalobce, který případ projednává, a evropský žalobce dohlížející na dotyčné případy.
3. Pokud byl přístup k jednomu ze souvisejících případů dočasně omezen na určité uživatele v souladu s čl. 61 odst. 3, je v daném případě informován pouze evropský pověřený žalobce, který případ projednává, a dohlížející evropský žalobce.
4. Uplatnění odstavců 1 až 3 výše je rovněž přípustné pro informace vložené nebo přidané do rejstříku a informace ze spisů uložených elektronicky v systému správy případů, které nejsou v seznamu.
HLAVA V
OCHRANA ÚDAJŮ
Článek 63
Obecné zásady
1. Osobní údaje mohou být Úřadem zpracovávány pouze v plném souladu s příslušným rámcem ochrany údajů platným pro takové zpracování. Veškeré osobní údaje budou Úřadem zpracovávány pouze v souladu se zásadami účelového omezení, zákonnosti a korektnosti, minimalizace údajů, přesnosti, omezení uložení, integrity, důvěrnosti a odpovědnosti.
2. Úřad plně zohlední své povinnosti vyplývající z uplatňování záměrné ochrany osobních údajů, jak je stanoveno v článku 67 nařízení, a zajistí její náležité používání, zejména pokud jde o automatizované zpracování osobních údajů a vývoj souvisejících systémů.
3. Úřad zajistí, aby jakákoli přijetí osobních údajů, jakož i jakákoli jejich předání byla řádně zaznamenána, aby údaje bylo možné sledovat, včetně, je-li to požadováno v souladu s tímto řádem nebo jinými prováděcími pravidly, důvodů pro jejich předání.
4. Pověřenec pro ochranu osobních údajů má přístup k záznamu všech předání a získání osobních údajů podle odstavce 2 výše za účelem plnění povinností pověřence pro ochranu osobních údajů konkrétně podle čl. 79 odst. 1 písm. d) nařízení.
5. Žádné osobní údaje, ať už správní nebo provozní povahy, nejsou uchovávány déle, než je nezbytné pro účel, pro který byly zpracovány, nebo než je vyžadováno z důvodu jiných zákonných povinností.
6. Kolegium přijme na návrh evropského nejvyššího žalobce další prováděcí pravidla ke zpracování osobních údajů Úřadem v souladu s níže uvedeným článkem 64.
7. Kolegium přijme na návrh evropského nejvyššího žalobce prováděcí pravidla týkající se pověřence pro ochranu osobních údajů.
8. Jak je stanoveno v čl. 79 odst. 1 písm. a) nařízení a v souladu s ním, pověřenec pro ochranu osobních údajů nezávisle zajistí, aby Úřad dodržoval ustanovení o ochraně údajů obsažená v nařízení 2018/1725, pokud jde o administrativní osobní údaje, a příslušná ustanovení o ochraně osobních údajů v jednacím řádu Úřadu.
Článek 64
Prováděcí pravidla pro zpracování osobních údajů
1. Kolegium přijme na návrh evropského nejvyššího žalobce další prováděcí rozhodnutí o zpracování administrativních a operativních osobních údajů Úřadem.
2. Tato pravidla stanoví a definují minimálně:
a) |
způsob výkonu práv subjektu údajů; |
b) |
lhůty týkající se uchovávání administrativních osobních údajů; |
c) |
kritéria a postup pro výměnu informací; |
d) |
je-li to požadováno, vytvoření jiných automatizovaných souborů údajů než spisů pro zpracování operativních osobních údajů. |
Článek 65
Vytvoření jiných automatizovaných souborů údajů než spisů pro zpracování operativních osobních údajů
1. Pokud je to pro plnění jeho úkolů nezbytné, může Úřad zpracovávat operativní osobní údaje jiné než ve spisech v souladu s čl. 44 odst. 5 nařízení.
2. Je-li takové zpracování nezbytné, postup pro oznámení evropského inspektora ochrany údajů, jakož i postup pro skutečné zpracování operativních osobních údajů a příslušná ochranná opatření upravují prováděcí pravidla přijatá podle článku 64 výše.
HLAVA VI
PRAVIDLA PRO VZTAHY S PARTNERY
Článek 66
Obecná pravidla pro pracovní ujednání a dohody
1. Konstatuje-li evropský nejvyšší žalobce, že je potřeba uzavřít pracovní ujednání se subjekty uvedenými v čl. 99 odst. 1 nařízení, uvědomí o tom písemně kolegium a stanoví pokyny pro jednání.
2. Na základě informací poskytnutých kolegiu může evropský nejvyšší žalobce zahájit jednání o pracovních ujednáních a kolegiu pravidelně podává zprávy o dosaženém pokroku. Evropský nejvyšší žalobce může během jednání požádat kolegium o pokyny.
3. Pracovní ujednání jsou přijata kolegiem.
4. Ustanovení odstavců 2 a 3 se použijí obdobně pro uzavření dohod uvedených v čl. 103 odst. 1 nařízení.
Článek 67
Kontaktní místa ve třetích zemích
1. Kolegium může pro účely čl. 104 odst. 2 nařízení určit seznam třetích zemí, v nichž se Úřad pokusí zřídit kontaktní místa.
2. Úřad může stanovit kontaktní místa ve třetích zemích výměnou formálních dopisů mezi evropským nejvyšším žalobcem a dotčenými příslušnými orgány.
HLAVA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 68
Uzavření dohody o sídle
Pro uzavření dohody uvedené v čl. 106 odst. 2 nařízení se obdobně použijí ustanovení čl. 66 odst. 2 a 3.
Článek 69
Střet zájmů
1. Evropští pověření žalobci, evropští žalobci a evropský nejvyšší žalobce jednají bez střetu zájmů.
2. Pokud v souvislosti s vyšetřováním dojde ke skutečnému nebo potenciálnímu střetu zájmů, který může skutečně nebo potenciálně narušit jeho nezávislost při výkonu povinností nebo může být takto vnímán, dotčený evropský pověřený žalobce nebo evropský žalobce neprodleně písemně informuje příslušného dohlížejícího evropského žalobce nebo evropského nejvyššího žalobce. Pokud se střet zájmů týká evropského nejvyššího žalobce, neprodleně o tom uvědomí jednoho z náměstků evropského nejvyššího žalobce.
3. Pokud dohlížející evropský žalobce dojde k závěru, že evropský pověřený žalobce má skutečný nebo potenciální střet zájmů, navrhne v souladu s článkem 49 předat věc jinému evropskému pověřenému žalobci ve stejném členském státě nebo přidělí zástupce evropského pověřeného žalobce z tohoto členského státu v souladu s článkem 35.
4. Pokud evropský nejvyšší žalobce dojde k závěru, že dohlížející evropský žalobce má skutečný nebo potenciální střet zájmů, přidělí věc jinému evropskému žalobci v souladu s článkem 32.
5. Pokud evropský nejvyšší žalobce dojde k závěru, že stálý člen stálé komory má skutečný nebo potenciální střet zájmů, předá věc v souladu s článkem 20 jiné stálé komoře. Pokud je stálým členem stálé komory evropský nejvyšší žalobce, rozhoduje o předání jiné stálé komoře náměstek evropského nejvyššího žalobce.
Článek 70
Změna jednacího řádu
1. Úpravy tohoto řádu může navrhnout evropský nejvyšší žalobce a kterýkoli evropský žalobce. Za tímto účelem se kolegiu sdělí odůvodněný návrh na změnu. Evropský nejvyšší žalobce může konzultovat správního ředitele.
2. Do jednoho měsíce od obdržení návrhu mohou evropský nejvyšší žalobce, případně jakýkoli evropský žalobce a správní ředitel předložit písemné připomínky.
3. Hlasování o návrhu změny tohoto řádu bude zařazena na pořad jednání prvního možného zasedání kolegia po uplynutí lhůty pro podání připomínek podle odstavce 2.
4. Veškeré změny se přijímají dvoutřetinovou většinou v souladu s čl. 21 odst. 3 nařízení.
Článek 71
Postup v případě nedostupnosti systému správy případů
Pokud tento řád zmiňuje jakýkoli úkon prováděný systémem správy případů nebo jeho prostřednictvím a systém správy případů nefunguje správně nebo je technicky nedostupný, musí být tento úkon proveden vhodným způsobem, který umožňuje pořízení trvalého a přezkoumatelného záznamu. Jakmile bude systém správy případů opět k dispozici, budou provedené úkony v systému odpovídajícím způsobem aktualizovány.
Článek 72
Zveřejnění a vstup v platnost
1. Ustanovení jednacího řádu a jakékoli jeho změny vstupují v platnost dnem přijetí.
2. Jednací řád se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie a zveřejňuje se také prostřednictvím internetových stránek Úřadu.
V Lucemburku dne 12. října 2020.
Jménem kolegia
Laura Codruța KÖVESI
Evropský nejvyšší žalobce
INFORMACE TÝKAJÍCÍ SE EVROPSKÉHO HOSPODÁŘSKÉHO PROSTORU
Kontrolní úřad ESVO
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/32 |
Sdělení Kontrolního úřadu ESVO o úrokových sazbách pro vracení státní podpory a o referenčních/diskontních sazbách, které platí pro státy ESVO od 1. listopadu 2020
Zveřejněné v souladu s pravidly pro referenční a diskontní sazby stanovenými v části VII pokynů Kontrolního úřadu pro státní podporu a v článku 10 rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 195/04/KOL ze dne 14. července 2004 (1)
(2021/C 22/04)
Základní sazby se vypočítávají v souladu s kapitolou o metodě stanovování referenčních a diskontních sazeb v pokynech Kontrolního úřadu pro státní podporu ve znění rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 788/08/KOL ze dne 17. prosince 2008. Použitelné referenční sazby se vypočtou tak, že se k základní sazbě přičtou příslušné marže podle pokynů pro státní podporu.
Základní sazby jsou stanoveny takto:
|
Island |
Lichtenštejnsko |
Norsko |
1. 11. 2020 – |
1,80 |
–0,55 |
0,32 |
(1) Úř. věst. L 139, 25.5.2006, s. 37, a dodatek EHP k Úř. věst. č. 26/2006, 25. května 2006, s. 1.
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/33 |
Oznámení Norska v souvislosti se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků
Oznámení o výzvě k předkládání žádostí o licence na těžbu ropy v oblasti norského kontinentálního šelfu – 25. kolo udělování licencí
(2021/C 22/05)
Norské ministerstvo pro ropu a energetiku oznamuje v souladu s čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků (1) výzvu k předkládání žádostí o licence na těžbu ropy.
Licence na těžbu budou uděleny pouze akciovým společnostem se sídlem v Norsku nebo v jiném státě, jenž je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Dohody o EHP), nebo fyzickým osobám s bydlištěm ve státě, jenž je smluvní stranou Dohody o EHP.
Společnostem, které nejsou držitelem licence pro oblast norského kontinentálního šelfu, mohou být licence na těžbu uděleny, pokud předběžně splňují požadavky na držitele licence pro oblast norského kontinentálního šelfu.
Ministerstvo nebude ve svém přístupu činit rozdíly mezi individuálními společnostmi a společnostmi, které předkládají žádost jako součást skupiny. Žadatelé předkládající individuální žádost i žadatelé, kteří jsou součástí určité skupiny, jež předkládá společnou žádost, budou považováni za jednotlivé žadatele o licenci na těžbu. Ministerstvo může na základě žádostí předložených skupinami nebo individuálními žadateli sestavit skupinu držitelů, kterým bude udělena nová licence na těžbu (může mimo jiné vyškrtnout určité žadatele ze skupinové žádosti a doplnit do skupiny individuální žadatele), a může u těchto skupin jmenovat provozovatele.
Udělení účasti na licenci na těžbu bude podmíněno tím, že držitelé licencí uzavřou smlouvu o ropných činnostech, včetně společné provozní smlouvy a účetní smlouvy. Pokud bude licence na těžbu stratigraficky rozdělena, budou mít držitelé dvou stratigraficky rozdělených licencí také povinnost uzavřít zvláštní smlouvu upravující jejich vzájemné vztahy v tomto ohledu.
Po podpisu výše uvedené smlouvy o ropných činnostech vytvoří držitelé licence společný podnik, ve kterém bude velikost jejich účasti vždy rovna jejich účasti na licenci na těžbu.
Licenční dokumenty se budou zakládat zejména na příslušných dokumentech z udělování licencí v předem vymezených oblastech 2020 a z 24. kola udělování licencí. Cílem je seznámit potenciální žadatele s případnými hlavními úpravami rámce ještě před předkládáním žádostí.
Kritéria pro udělení licence na těžbu
Aby se podpořilo řádné hospodaření s přírodními zdroji a rychlý a účinný průzkum ložisek ropy a její těžba v oblasti norského kontinentálního šelfu, včetně složení licenčních skupin, které tyto cíle zajistí, budou se pro udílení účastí na licenci na těžbu a pro jmenování provozovatele uplatňovat tato kritéria:
a) |
Žadatelovy znalosti geologických poměrů dotčené zeměpisné oblasti a způsob, jakým držitelé licence navrhují provádět účinný ropný průzkum. |
b) |
Příslušná odbornost žadatele a způsob, jakým může tato odbornost aktivně přispět k nákladově účinnému průzkumu a případně těžbě ropy v dotčené zeměpisné oblasti. |
c) |
Předchozí zkušenosti žadatele v oblasti norského kontinentálního šelfu nebo obdobné relevantní zkušenosti z jiných oblastí. |
d) |
Skutečnost, zda má žadatel k provádění průzkumu a případně k těžbě ropy v dotčené zeměpisné oblasti dostatečné finanční zdroje. |
e) |
Pokud žadatel byl či je držitelem licence na těžbu, ministerstvo může vzít v úvahu jakoukoli formu neefektivnosti či nedostatku odpovědnosti, jež žadatel jako držitel licence prokázal. Zohlednit lze rovněž otázky národní bezpečnosti, pokud ministerstvo shledá, že jsou tyto otázky relevantní. |
f) |
Licence na těžbu budou zpravidla uděleny společnému podniku, kde nejméně jeden držitel licence provedl alespoň jeden vrt v oblasti norského kontinentálního šelfu jako provozovatel nebo má obdobnou relevantní zkušenost jako provozovatel mimo oblast norského kontinentálního šelfu. |
g) |
Licence na těžbu budou zpravidla uděleny dvěma nebo více držitelům, pokud má alespoň jeden z nich zkušenosti uvedené v písmeni f). |
h) |
Provozovatel jmenovaný pro licence na těžbu v Barentsově moři musí splňovat podmínku, že se podílel na nejméně jednom vrtu v oblasti norského kontinentálního šelfu jako provozovatel, nebo musí mít obdobnou relevantní zkušenost jako provozovatel mimo oblast norského kontinentálního šelfu. |
i) |
V případě licencí na těžbu ropy v hlubokých vodách musí jmenovaný provozovatel a alespoň jeden z dalších držitelů licence splňovat podmínku, že provedli alespoň jeden vrt v oblasti norského kontinentálního šelfu jako provozovatelé nebo musí mít obdobnou relevantní zkušenost jako provozovatelé mimo oblast norského kontinentálního šelfu. Pro vydání licence na těžbu musí být splněna podmínka, že jeden držitel licence již provedl vrt v hlubokých vodách jako provozovatel. |
j) |
V případě licencí na těžbu ropy, kdy se očekává vrtání průzkumných vrtů za vysokého tlaku a/nebo vysoké teploty, musí jmenovaný provozovatel a alespoň jeden z dalších držitelů licence splňovat podmínku, že provedli alespoň jeden vrt v oblasti norského kontinentálního šelfu jako provozovatelé nebo musí mít obdobnou relevantní zkušenost jako provozovatelé mimo oblast norského kontinentálního šelfu. Pro vydání licence na těžbu musí být splněna podmínka, že jeden z držitelů licence již provedl vrt za vysokého tlaku a/nebo vysoké teploty jako provozovatel. |
Bloky, pro které je možné předložit žádosti
Žádosti o licence na těžbu ropy lze podávat na tyto bloky či části bloků v Norském moři a Barentsově moři:
|
6203/1,2,3,4,5,6 |
|
6204/1,2,3,4,5 |
|
7017/1,2,3,4,5,6,7,8,9 |
|
7018/1,2 |
|
7116/1,2,3,4,5 |
|
7117/6,7,8,9,10,11,12 |
|
7118/4,5,6,7,8,9,10,11,12 |
|
7126/6 |
|
7127/4,5,6 |
|
7128/4,5,6 |
|
7215/12 |
|
7216/8,10,11,12 |
|
7217/10 |
|
7315/1,2,3,5,6,8,9 |
|
7316/10,11 |
|
7322/1,2 |
|
7323/2,3 |
|
7324/1,2,3,4 |
|
7325/1 |
|
7326/3,6 |
|
7327/1,2,3,4,5,6 |
|
7328/1,2,3,4,5,6 |
|
7329/1,2,3,4,5,6,7,8,9 |
|
7330/1,2,3,4,5,6,7,8,9 |
|
7332/7,8,9 |
|
7333/7,8,9 |
|
7422/12 |
|
7423/10,11,12 |
|
7424/7,8,9,10,11,12 |
|
7425/7,8,10,11,12 |
|
7428/9 |
|
7429/7,8,9 |
|
7430/7,8,9 |
|
7431/7,8 |
Každá licence na těžbu může zahrnovat jeden či více bloků nebo část bloku či bloků.
Úplné znění oznámení včetně podrobných map dostupných oblastí je k dispozici na internetových stránkách Norského ředitelství pro ropu www.npd.no.
Žádost se podává ministerstvu ropy a energetiky v jakémkoli elektronickém formátu. Jednou z možností, jak podat žádost, je prostřednictvím sdělení orgánům L2S.
Adresa je:
postmottak@oed.dep.no
Žádost a motivační dopis se předkládá Norskému ředitelství pro ropu v elektronickém formátu prostřednictvím sdělení orgánům L2S.
Lhůta pro předkládání žádostí: 23. února 2021 do 12.00 hod. (poledne)
K udělení licencí na těžbu ropy v 25. kole udělování licencí pro oblast norského kontinentálního šelfu by mělo podle plánu dojít v druhém čtvrtletí roku 2021.
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/36 |
Státní podpora – rozhodnutí nevznést námitky
(2021/C 22/06)
Kontrolní úřad ESVO nevznáší námitky vůči tomuto opatření státní podpory:
Datum přijetí rozhodnutí |
14.10.2020 |
||||
Věc č. |
85638 |
||||
Rozhodnutí č. |
117/20/KOL |
||||
Stát ESVO |
Norsko |
||||
Název |
Prodloužení a změna režimu kompenzací za zrušení či odklad sportovních nebo dobrovolnických akcí v souvislosti s pandemií COVID-19 |
||||
Právní základ |
Nařízení o dočasném režimu náhrad pro odvětví dobrovolnictví a sportu v důsledku rozšíření onemocnění COVID-19 |
||||
Druh opatření |
Režim |
||||
Cíl |
Cílem režimu je kompenzovat způsobilé ztráty vzniklé v důsledku zrušení či odkladu sportovních a dobrovolnických akcí v rámci boje proti šíření viru způsobujícího onemocnění COVID-19 |
||||
Forma podpory |
Granty |
||||
Rozpočet |
1 miliarda NOK |
||||
Doba trvání |
do 31. 12. 2020 |
||||
Hospodářská odvětví |
Sport a dobrovolnictví |
||||
Název a adresa orgánu poskytujícího podporu |
|
Závazné znění rozhodnutí bez důvěrných údajů je k dispozici na internetových stránkách Kontrolního úřadu ESVO: http://www.eftasurv.int/state-aid/state-aid-register/decisions/
V Oznámení
SPRÁVNÍ ŘÍZENÍ
Evropská komise
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/37 |
OZNÁMENÍ O OTEVŘENÝCH VÝBĚROVÝCH ŘÍZENÍCH
(2021/C 22/07)
Evropský úřad pro výběr personálu (EPSO) pořádá tato otevřená výběrová řízení:
|
EPSO/AD/383/21 – PRÁVNÍCI-LINGVISTÉ (AD7) PRO BULHARSKÝ JAZYK (BG) |
|
EPSO/AD/384/21 – PRÁVNÍCI-LINGVISTÉ (AD7) PRO ČESKÝ JAZYK (CS) |
|
EPSO/AD/385/21 – PRÁVNÍCI-LINGVISTÉ (AD 7) PRO FRANCOUZSKÝ JAZYK (FR) |
|
EPSO/AD/386/21 – PRÁVNÍCI-LINGVISTÉ (AD7) PRO IRSKÝ JAZYK (GA) |
|
EPSO/AD/387/21 – PRÁVNÍCI-LINGVISTÉ (AD7) PRO MAĎARSKÝ JAZYK (HU) |
|
EPSO/AD/388/21 – PRÁVNÍCI-LINGVISTÉ (AD7) PRO POLSKÝ JAZYK (PL) |
Oznámení o výběrovém řízení se zveřejňuje ve 24 jazycích v Úředním věstníku Evropské unie C 22 A ze dne 21. ledna 2021.
Další informace jsou k dispozici na internetových stránkách úřadu EPSO: https://epso.europa.eu/
ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍ SE PROVÁDĚNÍ POLITIKY HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
Evropská komise
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/38 |
Předběžné oznámení o spojení podniků
(Věc M.10100 — Stirling Square Capital Partners/TA Associates/DOCU Nordic Group)
Věc, která může být posouzena zjednodušeným postupem
(Text s významem pro EHP)
(2021/C 22/08)
1.
Komise dne 13. ledna 2021 obdržela oznámení o navrhovaném spojení podle článku 4 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (1).Oznámení se týká těchto podniků:
— |
TA Associates Management L.P („TA Associates“, USA), |
— |
— Stirling Square Capital Partners Jersey AIFM Limited („SSCP Funds“, Jersey, Spojené království), |
— |
NBS Group („NBS“, Spojené království). |
Podniky TA Associates a the SSCP Funds získávají ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování společnou kontrolu nad celým podnikem NBS.
Spojení se uskutečňuje nákupem podílů.
2.
Předmětem podnikání příslušných podniků je:
— |
podniku TA Associates: zaměřuje se na cílové sektory v rámci odvětví technologie, zdravotní péče, finanční služby, spotřebitelské a podnikatelské služby, |
— |
podniku SSCP Funds: investuje mimo jiné prostřednictvím tří fondů soukromého kapitálu do nekotovaných kapitálových nástrojů a nástrojů spojených s kapitálem prostřednictvím manažerských odkupů MBO a MBI, růstového kapitálu a dalších soukromých kapitálových transakcí v celé Evropě, |
— |
podniku NBS: poskytuje software jako Platform as a Service (platforma jako služba) pro odborníky z oblasti architektury, strojírenství a stavebnictví, jehož cílem je propojit uživatele s daty s cílem zlepšit výsledky procesu navrhování staveb. |
3.
Komise po předběžném posouzení zjistila, že by oznamovaná transakce mohla spadat do působnosti nařízení o spojování. Konečné rozhodnutí v tomto ohledu však zůstává vyhrazeno.V souladu se sdělením Komise o zjednodušeném postupu ohledně některých spojování podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (2) je třeba uvést, že tato věc může být posouzena podle postupu stanoveného sdělením.
4.
Komise vyzývá zúčastněné třetí strany, aby jí k navrhované transakci předložily své případné připomínky.Připomínky musí být Komisi doručeny nejpozději do deseti dnů po zveřejnění tohoto oznámení. Je třeba vždy uvést toto číslo jednací:
M.10100 — Stirling Square Capital Partners/TA Associates/NBS Group
Připomínky lze Komisi zaslat e-mailem, faxem nebo poštou. Použijte tyto kontaktní informace:
E-mail: COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu
Fax +32 22964301
Poštovní adresa:
Commission européenne / Europese Commissie |
Direction générale de la concurrence |
Greffe des concentrations |
1049 Bruxelles/Brussel |
BELGIQUE/BELGIË |
(1) Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1 („nařízení o spojování“).
JINÉ AKTY
Evropská komise
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/40 |
Zveřejnění oznámení o schválení standardní změny specifikace výrobku týkající se názvu v odvětví vína, jak je uvedeno v čl. 17 odst. 2 a 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/33
(2021/C 22/09)
Toto oznámení se zveřejňuje v souladu s čl. 17 odst. 5 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/33 (1).
OZNÁMENÍ O SCHVÁLENÍ STANDARDNÍ ZMĚNY, KTERÝM SE MĚNÍ JEDNOTNÝ DOKUMENT
„COTEAUX DU GIENNOIS“
PDO-FR-A0394-AM01
Datum oznámení: 5. 11. 2020
POPIS A DŮVODY SCHVÁLENÉ ZMĚNY
1. Odkaz na úřední zeměpisný kodex
Byl přidán odkaz na úřední zeměpisný kodex pro zeměpisnou oblast a oblast v bezprostřední blízkosti. Jde o zpřesnění formulace, která tyto dvě oblasti žádným způsobem nemění.
V důsledku toho byl jednotný dokument změněn v bodech 6 a 9.
2. Pravidla řezu
Zavedení krátkého řezu (na hlavu nebo do vějíře) u odrůdy Pinot noir s nejvýše 12 očky na kořen a čípky s nejvýše 2 očky. U odrůdy Gamay N, u které se provádí krátký řez, používání řezu čípků s nejvýše 2 očky.
Povolení krátkého řezu na hlavu u odrůdy Pinot noir spolu s dalšími již povolenými technikami umožní účinnější kontrolu výnosů, zejména u silných klonů, které byly pro tuto odrůdu hroznů dříve vysazeny. Technické dovednosti vinařů jsou doloženy. Tento způsob řezu má umožnit zlepšení kvality hroznů, a tedy i vín. V neposlední řadě se tím sníží výrobní náklady u odstraňování zálistků a prořezávání, jež je u vedení s Guyotovým řezem nutné.
Pravidla řezu jsou tím u odrůd Pinot noir a Gamay stejná, využívá se krátký řez (na hlavu nebo do vějíře) s nejvýše 12 očky na kořen a čípky s nejvýše 2 očky. Tyto maximální limity umožňují předpokládat zachování kvality červených a růžových vín s označením.
V důsledku výše uvedeného se rovněž mění bod 5 jednotného dokumentu.
3. Zralost hroznů
Byl zvýšen obsah cukru v hroznech a minimální přirozený obsah alkoholu v procentech objemových.
Rostoucí počet suchých let spolu se zlepšením pěstebních postupů (odstraňování zálistků, nárůst do požadované velikosti, odstraňování listů, zelená sklizeň) vede ke zvýšení cukernatosti hroznů.
V důsledku výše uvedeného se rovněž mění bod 3 jednotného dokumentu.
4. Zvláštní enologické postupy
Zvýšení maximálního celkového obsahu alkoholu po obohacení z 12,5 % na 13 % objemových.
S ohledem na klimatické podmínky a podmínky zralosti pozorované v průběhu několika posledních let toto zvýšení pravděpodobně nezvýší obohacování, které zůstane vyhrazeno pro zvláštní situace, vlhké a studené roky a velmi suché roky. Toto zvýšení také vinařům zajistí větší technický komfort.
V důsledku toho byl jednotný dokument změněn v bodech 3 a 4.
5. Zavlažování
Zrušení zákazu zavlažování
Stávající vnitrostátní předpisy zakazují zavlažování od 1. května do sklizně. Vinice bude nyní možné zavlažovat po sklizni a před 1. květnem, zejména v závislosti na potřebách mladé výsadby.
Tato změna nevede ke změně jednotného dokumentu.
6. Oběh mezi oprávněnými skladovateli
V kapitole 1 části IX bodě 5 se zrušuje písmeno b) o datu uvedení vín do oběhu mezi oprávněnými skladovateli.
Tato změna nevede ke změně jednotného dokumentu.
7. Přechodná opatření
Přechodná opatření, jejichž platnost uplynula, jsou ze specifikace vyňata. Tato změna nevede ke změně jednotného dokumentu.
8. Hlavní body ke kontrole
Hlavní body ke kontrole byly revidovány s cílem zjednodušit metody hodnocení.
Tato změna nevede ke změně jednotného dokumentu.
JEDNOTNÝ DOKUMENT
1. Název produktu
Coteaux du Giennois
2. Typ zeměpisného označení
CHOP – chráněné označení původu
3. Druhy výrobků z révy vinné
1. |
Víno |
4. Popis vína (vín)
Jedná se o tichá bílá, červená a růžová vína s těmito hlavními analytickými vlastnostmi:
— |
minimální přirozený obsah alkoholu: 10,5 % objemových. |
— |
obsah fermentovatelného cukru (glukózy a fruktózy) v partiích vína připraveného k prodeji v nebalených nebo balených vínech je nejvýše 4 gramy na litr u bílých a růžových vín a 2,5 gramu na litr u červených vín. |
— |
po obohacení nepřekračuje celkový obsah alkoholu ve vínech 13 % objemových. |
— |
obsah kyseliny jablečné v partiích červeného vína připraveného k prodeji v nebalených nebo balených vínech nesmí překročit 0,3 gramu na litr. |
Obsah těkavých kyselin, celkový obsah kyselin a celkový obsah oxidu siřičitého stanoví předpisy EU.
Bílá vína jsou suchá a vyznačují se mineralitou a svěžestí. Nejčastěji se vyznačují vůní kdoulí a bílých květů.
Růžová vína jsou jemná a lahodná, v ústech často s lehkým nádechem pepře, na závěr s ovocnými tóny a vůní připomínající zralé ovoce a viniční broskve.
Červená vína v sobě snoubí jemnost a ovocnost. Často nabízejí aromata červeného a černého bobulovitého ovoce kombinovaná s kořenitými tóny.
Obecné analytické vlastnosti |
|
Maximální celkový obsah alkoholu (v % objemových): |
|
Minimální skutečný obsah alkoholu (v % objemových) |
|
Minimální celková kyselost: |
|
Maximální obsah těkavých kyselin (v miliekvivalentech na litr): |
|
Maximální celkový obsah oxidu siřičitého (v miligramech na litr): |
|
5. Enologické postupy
a. Zvláštní enologické postupy
Při výrobě růžových vín se nesmí používat čisté aktivní uhlí ani směsné přípravky, které jej obsahují. Jakékoli tepelné zpracování hroznů při teplotě vyšší než 40 °C je zakázáno, pokud po něm následuje okamžité oddělení tekutých a pevných částí. Je zakázáno používat kousky dřeva. U červených vín jsou povoleny omezené metody obohacování, přičemž maximální hodnota částečné koncentrace ve vztahu k použitému objemu činí 10 %. Po obohacení netvoří celkový obsah alkoholu v těchto vínech více než 13 % objemových.
Kromě uvedeného ustanovení musí vína z hlediska enologických postupů splňovat povinnosti stanovené na úrovni EU a v zákoníku zemědělství a mořského rybolovu.
a) |
Vinice mají minimální hustotu výsadby 5 700 rostlin na hektar. Spon mezi řadami může být nejvýše 1,40 metru a spon výsadby mezi kmínky v téže řadě musí být přinejmenším 0,80 metru a nejvýše 1,25 m. |
b) |
Řez révy se provádí: Sauvignon B - Pinot noir N: – buď jednoduchým Guyotovým řezem s nejvýše 10 očky na kořen, z nichž vyraší maximálně 8 oček na jednom stromku a jeden nebo dva čípky s nanejvýš dvěma očky; – nebo krátkým řezem (kordonovým řezem typu Royat nebo v případě odrůdy Pinot noir N na hlavu nebo do vějíře), s nejvýše 12 očky na kořen a čípky s nejvýše 2 očky. Gamay N: – buď jednoduchým Guyotovým řezem s nejvýše 8 očky na kořen, z nichž vyraší maximálně 6 oček na jednom stromku a jeden nebo dva čípky s nanejvýš dvěma očky; – nebo krátkým řezem (kordonovým řezem typu Royat, na hlavu nebo do vějíře), s nejvýše 10 očky na kořen a čípky s nejvýše 2 očky. |
Doba zapěstování do kordonu Royat je omezena na 4 roky. Během této doby je povolen Guyotův řez, a to buď jednoduchý, nebo dvojitý. Stromek nese nejvýše 8 oček. Omlazení vinice vedené kordonovým řezem Royat nesmí překročit 20 % stávajících keřů ročně. – nebo krátkým řezem (na hlavu nebo do vějíře), s nejvýše 10 očky na kořen a čípky s nejvýše 1 nebo 2 očky.
b. Maximální výnosy
75 hektolitrů na hektar
69 hektolitrů na hektar
6. Vymezená zeměpisná oblast
Sklizeň hroznů, vinifikace, výroba a zrání vín probíhá na území následujících obcí (na základě oficiálního zeměpisného kodexu z roku 2019): – departement Loiret: Beaulieu-sur-Loire, Bonny-sur-Loire, Briare, Gien, Ousson-sur-Loire, Thou. – departement Nièvre: Alligny-Cosne, La Celle-sur-Loire, Cosne-Cours-sur-Loire, Myennes, Neuvy-sur-Loire, Pougny, Saint-Loup, Saint-Père.
7. Hlavní moštová odrůda (moštové odrůdy)
Gamay N
Pinot noir N
Sauvignon B - Sauvignon blanc
8. Popis souvislostí
„Souvislost se zeměpisnou oblastí“
Zeměpisná oblast, která je na východě ohraničena předhůřím Morvanu a kopci regionu Puisaye a na západě a jihozápadě kopci regionu Sancerrois, se rozprostírá od severu k jihu v délce asi 45 km od Gienu na úzkém pruhu jihozápadně orientovaných svahů podél Loiry ke Cosne-Cours-sur-Loire, dále na kopcích orientovaných na jih a jihovýchod na několika přítocích Loiry nacházejících se východně od Cosne-Cours-sur-Loire. Pozemky přesně vymezené pro produkci hroznů se soustřeďují na svazích a náhorních plošinách sousedících s Loirou a jejími přítoky. Půdy, které mohou mít v daném místě v závislosti na topografické situaci výrazné zastoupení hrubých složek, se vytvořily na vápencovém podloží svrchní jury (horniny kimmeridžského a portlandského období), na cenomanských a turonských křídových útvarech nebo na vápencových útvarech jezerního původu období eocénu. Podnebí je zeslabeného oceánského typu, na křižovatce oceánských a kontinentálních vlivů. Loira funguje jako teplotní regulátor, stejně jako údolí, která odvádějí studený vzduch ze svahů. Nízký úhrn srážek přibližně 650 milimetrů za rok je způsoben fénovým efektem způsobeným blízkostí kopců regionu Sancerrois, jejichž nejvyšší vrchol dosahuje 434 metrů. Vinice v nadmořské výšce 180 až 250 metrů jsou tak chráněny před vlhkými západními větry.
Popis lidských faktorů, jež přispívají ke spojení s vymezenou oblastí
Hroznová jadérka z 2. století nalezená na území obce Cosne-Cours-sur-Loire svědčí o dávné přítomnosti vinné révy v této části údolí Loiry, kde se nacházejí další vyhlášené vinice. I pozdější spisy ze středověku potvrzují kvalitní produkci giennoiských vín, která zde nakupoval dvůr krále Karla VI. Hrad Cosne-Cours-sur-Loire, postavený ve 13. století hrabětem z Auxerre, provozoval rozsáhlou vinici, jejíž produkce byla vinifikována v rozlehlých sklepeních. Stejně tak ke vzniku této vinice velkou měrou přispěla výstavba řady opatství v regionu. Zásadní roli v tomto vývoji sehrálo cisterciácké opatství La Roche v Myennes a místní sídlo templářů.
Díky vodní cestě, kterou tvořila Loira, kanál Briare a později boční kanál Loiry, bylo možné vína velmi brzy dopravovat do hlavního města, a vinice tak mohla prosperovat a budovat si svou identitu. J. Née de la Rochelle uvedl v roce 1827 ve svém díle „Mémoires pour servir à l'histoire du Nivernais et Dionzais“, že „na svazích nedaleko Cosne se dosti dobře daří vinné révě“ a že „… [obchod v Cosne se soustřeďuje mimo jiné na víno, dřevo, …]. Jeho přístav je rozlehlý a loďstvo agilní.“ Těsně před krizí vyvolanou nákazou mšičkou révokazem bylo v roce 1890 v okrese Gien 2 300 hektarů vinic a v kantonu Cosne-Cours-sur-Loire 1 500 hektarů. Během krize vyvolané nákazou mšičkou révokazem přirozeným způsobem vznikla vinařská sdružení (Syndicat anti-phylloxerique de Gien vytvořené v roce 1886 a Syndicat anti-phylloxerique de Cosne-Cours-sur-Loire vytvořené v roce 1888), která byla původně zaměřená na ochranu vinic. Tyto organizace se následně zmobilizovaly, aby získaly uznání proslulosti svých vín.
Pověst vín z Giennois se po skončení druhé světové války zakládala především na výrobě červených vín ze směsi odrůd Gamay N a Pinot noir N a bílých vín odrůdy Sauvignon B. První zeměpisná oblast tvořená šesti obcemi, včetně obce Gien v departementu Loiret, představuje zeměpisnou oblast označení původu vína vyšší kvality uznaného v roce 1954, k němuž bylo v letech 1964 a 1966 přidáno osm obcí departementu Nièvre, které do té doby používaly prosté označení „Cosne-sur-Loire“. Tato vinice získala v roce 1998 uznání chráněného označení původu.
V roce 2010 se vinice rozprostírá na ploše 195 hektarů, které obhospodařuje 40 vinařů, již produkují přibližně 8 000 hl. 50 % produkce představují bílá vína, 30 % červená vína a zbývajících 20 % růžová vína.
„Popis produktu a příčinné souvislosti“
Bílá vína jsou suchá a vyznačují se mineralitou a svěžestí. Nejčastěji se vyznačují vůní kdoulí a bílých květů. Růžová vína jsou jemná a lahodná, v ústech často s lehkým nádechem pepře, na závěr s ovocnými tóny a vůní připomínající zralé ovoce a viniční broskve. Červená vína v sobě snoubí jemnost a ovocnost. Často nabízejí aromata červeného a černého bobulovitého ovoce kombinovaná s kořenitými tóny.
Slavný ampelograf Louis Levadoux v roce 1973 napsal: „Nelze zde přihlédnout pouze k jedinému přírodnímu faktoru, ale k celé řadě příznivých faktorů, které se sčítají a zapisují zejména do místní tektoniky a topografického modelu. [...] Coteaux du Giennois tvoří řada kopců vyrovnaných od východu k západu, na jejichž jižních, jihovýchodních a jihozápadních úbočích, jakož i na západním útesu může a vždy mohla růst vinná réva dávající kvalitní vína.“ Tato slova dobře odrážejí příznivé zeměpisné a klimatické podmínky dané zeměpisné oblasti. Svahy dobře vystavené vápencovým nebo křemičitým půdám, specifické podnebí spojené s odvodňujícím vlivem Loiry a fénový efekt způsobený kopci regionu Sancerrois západně od zeměpisné oblasti umožňují raný vývoj vinné révy a velkou zralost hroznů.
S ohledem na použití zahrnuje pozemková oblast vymezená pro sklizeň hroznů pouze pozemky s půdami s dobrými tepelnými vlastnostmi. Pro kvalitu a originalitu vín Coteaux du Giennois je tak rozhodující výběr pozemků pro pěstování révy spolu s přizpůsobením a následnou stálostí výrobních postupů, které místní pěstitelé zaváděli po generace. Mísení odrůd Gamay N a Pinot N hustě vysazených na těchto svazích, které jsou orientované převážně jižním směrem, jim dává plně vyniknout a umožňuje výrobu originálního, ovocitého a živého červeného vína.
Odrůda Sauvignon B, jejíž potenciál se na těchto svazích plně rozvíjí, vykazuje v průběhu let konstantní úroveň zralosti a umožňuje výrobu čerstvých a originálních vín. Ta jsou nyní základním kamenem označení, v roce 2010 představovala polovinu produkce.
Společné úsilí o výrobu originálních vín, které trvá po několik desetiletí, se odráží v neustálém stabilním růstu této vinice, jež si postupně vytváří vlastní identitu v blízkosti silných a známých vinic.
9. Další základní podmínky (balení, označování a další požadavky)
Právní rámec:
Vnitrostátní právní předpisy
Typ dalších podmínek:
Odchylka týkající se produkce ve vymezené zeměpisné oblasti
Popis podmínek:
Oblast v bezprostřední blízkosti, vymezená odchylkou pro vinifikaci, výrobu a zrání vín, je na základě oficiálního zeměpisného kodexu z roku 2019 tvořena územím těchto obcí): – departement Cher: Bannay, Bué, Crézancy-en-Sancerre, Jalognes, Menetou-Râtel, Ménétréol-sous-Sancerre, Montigny, Neuvy-Deux-Clochers, Saint-Satur, Sainte-Gemme-en-Sancerrois, Sancerre, Sury-en-Vaux, Thauvenay, Veaugues, Verdigny, Vinon. – departement Loiret: Saint-Brisson-sur-Loire. – departement Nièvre: Bulcy, Garchy, Mesves-sur-Loire, Pouilly-sur-Loire, Saint-Andelain, Saint-Laurent-l’Abbaye, Saint-Martin-sur-Nohain, Tracy-sur-Loire. – v departementu Yonne: Lavau.
Právní rámec:
Vnitrostátní právní předpisy
Typ dalších podmínek:
Další ustanovení týkající se označování
Popis podmínek:
a) |
Veškeré nepovinné údaje musí být uvedeny na štítcích písmem, jehož rozměry nejsou ani na výšku, ani na šířku větší než dvojnásobek rozměrů znaků tvořících název chráněného označení původu. |
b) |
Velikost písma použitého pro zeměpisné označení „Val de Loire“ nesmí být ani na výšku, ani na šířku větší než dvě třetiny velikosti písmen tvořících název chráněného označení původu. |
c) |
Označování vín s chráněným označením původu může uvádět menší zeměpisnou jednotku, pokud: – se jedná o název místa uvedeného v katastru, – je tato jednotka uvedena na prohlášení o sklizni. |
Odkaz na specifikaci výrobku
http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-969d4bf1-b8ce-4792-af8b-8fd3b96dda75
21.1.2021 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 22/46 |
Oznámení o žádosti v souladu s článkem 34 směrnice 2014/25/EU
Pozastavení lhůty pro přijímání prováděcích aktů
(2021/C 22/10)
Komise dne 2. října 2020 obdržela žádost podle článku 35 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU (1). Prvním pracovním dnem následujícím po obdržení žádosti byl 5. říjen 2020 a původní lhůta, v níž měla Komise o této žádosti rozhodnout, byla 145 pracovních dnů.
Tato žádost, kterou podala společnost Österreichische Postbus AG, se týká provozování nekomerčních autobusových služeb v Rakousku. Příslušné oznámení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie řady C č. 361 ze dne 27. října 2020 na straně 17. Původní lhůta byla stanovena na 10. května 2021.
Podle bodu 2 přílohy IV směrnice 2014/25/EU si Komise může vyžádat od dotčeného členského státu nebo dotčeného zadavatele anebo příslušného nezávislého vnitrostátního orgánu nebo jakéhokoli jiného příslušného vnitrostátního orgánu, aby v příslušné lhůtě poskytl veškeré nezbytné informace nebo je doplnil či vyjasnil. Dne 11. listopadu 2020 požádala Komise rakouské orgány, aby nejpozději do 3. prosince 2020 poskytly doplňkové informace.
V případě pozdních či neúplných odpovědí bude původní lhůta pozastavena na dobu od uplynutí lhůty stanovené v žádosti o informace do přijetí úplných a správných informací.
Konečná lhůta tedy vyprší 102 pracovních dnů po přijetí úplných a správných informací.
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 243).