ISSN 1725-5163 |
||
Úřední věstník Evropské unie |
C 172E |
|
![]() |
||
České vydání |
Informace a oznámení |
Svazek 48 |
Oznámeníč. |
Obsah |
Strana |
|
I Informace |
|
|
Rada |
|
2005/C 172E/1 |
||
2005/C 172E/2 |
||
CS |
|
I Informace
Rada
12.7.2005 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
CE 172/1 |
SPOLEČNÝ POSTOJ (ES) č. 23/2005
přijatý Radou dne 12. dubna 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/…/ES ze dne … o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES
(2005/C 172 E/01)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) |
Sdělení Komise nazvané „Bezpečný provoz těžební činnosti: reakce na nedávné důlní havárie“ stanoví jako jednu ze svých prioritních činností iniciativu na úpravu nakládání s odpady z těžebního průmyslu. Tato činnost má doplňovat iniciativy podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (4), jakož i tvorbu dokumentu o nejlepších dostupných technikách pro nakládání s odpadní horninou a hlušinou z těžební činnosti podle směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (5). |
(2) |
Evropský parlament ve svém usnesení (6) ze dne 5. července 2001 k uvedenému sdělení důrazně podpořil potřebu směrnice o odpadech z těžebního průmyslu. |
(3) |
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí (7) stanoví pro produkované odpady cíl, že by se měla snížit jejich nebezpečnost a měly by představovat co možná nejmenší riziko, že by se mělo upřednostňovat využití a zejména recyklování, že množství odpadů určených k odstranění by se mělo snížit na minimum a mělo by být zajištěno jejich bezpečné odstranění a že odpady určené k odstranění by se měly zpracovávat co možná nejblíže místu, kde jsou produkovány, do té míry, aby nebyla snížena účinnost postupů nakládání s odpady. Rozhodnutí č. 1600/2002/ES rovněž stanoví jako prioritní činnost v oblasti živelných pohrom a katastrof vývoj dalších opatření napomáhajících prevenci nebezpečí závažných havárií, zejména s důrazem na rizika spojená s dobýváním nerostných surovin, jakož i vývoj opatření v souvislosti s odpady vznikajícími při dobývání nerostných surovin. Rozhodnutí č. 1600/2002/ES rovněž stanoví jako prioritní činnost podporu udržitelného řízení těžebního průmyslu s cílem snížit jeho dopad na životní prostředí. |
(4) |
V souladu s cíli politiky Společenství v oblasti životního prostředí je nezbytné stanovit minimální požadavky za účelem předcházení nebo co největšího snižování veškerých nepříznivých vlivů na životní prostředí nebo na lidské zdraví způsobených nakládáním s odpady z těžebního průmyslu, například hlušinou (tj. odpadními pevnými látkami nebo kaly zbylými po úpravě nerostů různými postupy), odpadní horninou a skrývkou (tj. materiálem, který je přemísťován těžební činností během odkrývání tělesa rudní nebo jiné nerostné suroviny, včetně fáze přípravy k dobývání), ornicí (tj. horní vrstvou povrchu země), pokud jsou odpadem, jak je definován ve směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (8). |
(5) |
V souladu s odstavcem 24 Johannesburského prováděcího plánu o udržitelném rozvoji přijatého v rámci Organizace spojených národů na Světovém summitu o udržitelném rozvoji v roce 2002 je nutné chránit základnu přírodních zdrojů hospodářského a sociálního rozvoje a zvrátit současný trend degradace přírodních zdrojů prostřednictvím jejich udržitelného a koordinovaného řízení. |
(6) |
V souladu s tím by tato směrnice měla zahrnovat nakládání s odpady z pozemního těžebního průmyslu, tj. s odpady vznikajícími při vyhledávání, těžbě (včetně fáze přípravy k dobývání), úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů. Takové nakládání by však mělo odrážet zásady a priority stanovené ve směrnici 75/442/EHS, která se v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) bodem ii) uvedené směrnice nadále vztahuje na veškeré aspekty nakládání s odpady z těžebního průmyslu, které nespadají do působnosti této směrnice. |
(7) |
Aby se předešlo zdvojeným a neúměrným správním požadavkům, oblast působnosti této směrnice by měla být omezena na ty konkrétní činnosti, které jsou považovány za prioritní pro splnění jejích cílů. |
(8) |
Proto by se ustanovení této směrnice neměla vztahovat na ty toky odpadu, které sice vznikají při těžbě nebo úpravě nerostných surovin, avšak nejsou s těmito činnostmi přímo spojeny, např. potravinářské odpady, odpadní olej, vozidla s ukončenou životností, použité baterie a akumulátory. Nakládání s takovými odpady by mělo podléhat ustanovením směrnice 75/442/EHS nebo směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (9) nebo jiným příslušným právním předpisům Společenství, jak je tomu v případě odpadu vzniklého v místě vyhledávání, těžby nebo úpravy a přepraveného na místo, které není zařízením pro nakládání s odpady ve smyslu této směrnice. |
(9) |
Stejně tak by se tato směrnice neměla vztahovat na odpady vzniklé při vyhledávání, těžbě a úpravě nerostných surovin v moři, při vtlačování a zpětném vtlačování čerpané podzemní vody, přičemž na inertní odpady, odpady neklasifikované jako nebezpečné, které vznikají při vyhledávání, neznečištěnou zeminu a odpady vznikající při těžbě, úpravě a skladování rašeliny by se z důvodu jejich menšího environmentálního rizika měl vztahovat pouze omezený soubor požadavků. Členské státy mohou snížit určité požadavky na neinertní odpady neklasifikované jako nebezpečné nebo od nich upustit. Tyto výjimky by se však neměly vztahovat na zařízení pro nakládání s odpady kategorie A. |
(10) |
Tato směrnice sice zahrnuje nakládání s odpady z těžebního průmyslu, které mohou být radioaktivní, neměla by však zahrnovat zvláštní aspekty, které se týkají pouze radioaktivity. |
(11) |
V souladu se směrnicí 75/442/EHS a podle článků 31 a 32 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom) je cílem nakládání s odpady vznikajícími při těžbě materiálů používaných pro jejich radioaktivní vlastnosti zajištění ochrany pracovníků, veřejnosti a životního prostředí před nebezpečím ionizujícího záření. Tato směrnice se nevztahuje na nakládání s těmito odpady, vztahují-li se na ně již právní předpisy vycházející ze Smlouvy o Euratomu. |
(12) |
Členské státy, aby dodržely zásady a priority stanovené ve směrnici 75/442/EHS, a zejména v článcích 3 a 4 uvedené směrnice, by měly zajistit, že provozovatelé těžebního průmyslu přijmou všechna nezbytná opatření za účelem předcházení veškerým skutečným nebo potenciálním nepříznivým účinkům na životní prostředí nebo lidské zdraví způsobeným nakládáním s odpady z těžebního průmyslu nebo nejvyššího možného omezení takových účinků. |
(13) |
Tato opatření by měla být mimo jiné založena na zásadě nejlepších dostupných technik definovaných ve směrnici 96/61/ES a je na členských státech, aby při používání těchto technik určily, jak mohou být ve vhodných případech zohledněny technické vlastnosti zařízení pro nakládání s odpady, jeho zeměpisná poloha a místní environmentální podmínky. |
(14) |
Členské státy by měly zajistit, aby provozovatelé činní v těžebním průmyslu vypracovali příslušné plány pro nakládání s odpady za účelem zpracování, využití a odstranění těžebního odpadu. Tyto plány by měly být strukturovány tak, aby zajišťovaly vhodné plánování možností nakládání s odpady s cílem minimalizovat vznik odpadů a jejich škodlivost a podporovat jejich využití. Odpady z těžebního průmyslu by měly být navíc klasifikovány ve vztahu ke svému složení, aby bylo pokud možno zaručeno, že tyto odpady budou reagovat pouze předvídatelným způsobem. |
(15) |
Aby bylo sníženo nebezpečí havárií a aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví, členské státy zajistí, aby každý provozovatel zařízení pro nakládání s odpady kategorie A přijal a uplatňoval politiku prevence závažných havárií při nakládání s odpady. Pokud jde o preventivní opatření, měla by obsahovat dodávku systému řízení bezpečnosti, havarijní plány a rozšíření bezpečnostních informací mezi osoby, které by byly závažnou havárií pravděpodobně zasaženy. V případě havárie by měli mít provozovatelé povinnost poskytnout příslušným orgánům všechny související informace nezbytné pro zmírnění skutečných nebo potenciálních škod na životním prostředí. Tyto požadavky by se neměly vztahovat na zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu spadající do oblasti působnosti směrnice Rady 96/82/ES (10). |
(16) |
Zařízení pro nakládání s odpady by nemělo být klasifikováno v kategorii A pouze na základě rizik pro bezpečnost a ochranu zdraví pracovníků v těžebním průmyslu, která jsou zahrnuta v jiných právních předpisech Společenství, zejména ve směrnicích Rady 92/91/EHS (11) a 92/104/EHS (12). |
(17) |
Z důvodu zvláštní povahy nakládání s odpady z těžebního průmyslu je v případech zařízení pro nakládání s odpady, která se používají pro přijímání těchto odpadů, nezbytné zavést zvláštní postupy pro žádosti a povolení. Členské státy by navíc měly přijmout nezbytná opatření, aby zajistily pravidelná posouzení podmínek povolení příslušným orgánem a podle potřeby jejich aktualizaci. |
(18) |
Členské státy by měly mít povinnost zajistit, aby v souladu s Úmluvou OSN/EHK o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí ze dne 25. června 1998 (Aarhuská úmluva), podepsanou Evropským společenstvím, byla veřejnost informována o žádosti o povolení k nakládání s odpady a aby byla dotčená veřejnost před udělením povolení k nakládání s odpady konzultována. |
(19) |
Je nezbytné jasně stanovit požadavky, které by měla zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu splňovat, pokud jde o jejich umístění, řízení, kontrolu, uzavírání a preventivní a ochranná opatření, která musí být z krátkodobého i dlouhodobého hlediska přijata v zájmu ochrany životního prostředí, především s ohledem na znečištění podzemních vod vsakováním průsakové vody do půdy. |
(20) |
Je nezbytné jasně definovat zařízení pro nakládání s odpady kategorie A užívaná pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu s přihlédnutím k pravděpodobným vlivům jakéhokoliv znečištění v důsledku provozu takového zařízení nebo havárie, při které dojde k úniku odpadu z takového zařízení. |
(21) |
Je třeba, aby odpady ukládané zpět do vytěžených prostor za účelem rekultivace nebo pro stavební účely související s těžbou nerostů, například pro výstavbu nebo údržbu přístupových cest pro stroje, dopravních ramp, přepážek, bezpečnostních stěn nebo etáží ve vytěžených prostorech, rovněž podléhaly určitým požadavkům za účelem ochrany povrchových a podzemních vod, zabezpečení stability takových odpadů a zajištění vhodného monitorování po ukončení takových činností. Takové odpady by proto neměly být předmětem požadavků této směrnice, která se vztahuje výhradně na „zařízení pro nakládání s odpady“, s výjimkou požadavků uvedených v konkrétním ustanovení o vytěžených prostorech. |
(22) |
Pro zajištění řádné výstavby a údržby zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu by měly členské státy přijmout vhodná opatření zajišťující, že projektování, umístění a řízení takových zařízení jsou prováděna technicky způsobilými osobami. Je nutné zajistit, aby odborná příprava a znalosti provozovatelů a zaměstnanců zahrnovala potřebné dovednosti. Příslušné orgány by se dále měly přesvědčit o tom, že provozovatelé splňují příslušné požadavky pro stavbu nebo údržbu nového zařízení nebo pro jakékoliv rozšíření nebo změnu stávajícího zařízení pro nakládání s odpady, včetně období po ukončení provozu. |
(23) |
Je nutné stanovit postupy pro monitorování zařízení pro nakládání s odpady během provozu a po jeho ukončení. Mělo by se stanovit období pro monitorování a kontrolu zařízení pro nakládání s odpady kategorie A po ukončení jejich provozu, úměrně k riziku, které dotčené zařízení pro nakládání s odpady představuje, obdobně jako podle požadavků směrnice 1999/31/ES. |
(24) |
Je nezbytné definovat, kdy a jak by měl být ukončen provoz zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu, a stanovit povinnosti a odpovědnosti provozovatele v období po ukončení provozu. |
(25) |
Členské státy by měly od provozovatelů činných v těžebním průmyslu požadovat, aby uplatňovali monitorovací a řídicí postupy za účelem předcházení znečištění vody, zeminy a půdy a zjištění jakéhokoliv nepříznivého účinku, který by jejich zařízení pro nakládání s odpady mohla mít na životní prostředí nebo lidské zdraví. Aby se snížilo na minimum znečištění vody, k vypouštění odpadu do jakéhokoliv vodního recipientu by mělo docházet v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (13). Koncentrace kyanidu a sloučenin kyanidu z určitých odvětví těžebního průmyslu v odkalištích by s ohledem na jejich škodlivé a toxické účinky měly být sníženy na nejnižší možnou úroveň s využitím nejlepších dostupných technik. Aby bylo těmto účinkům zabráněno, měly by být podle toho a v každém případě v souladu s konkrétními požadavky této směrnice stanoveny maximální limity koncentrací. |
(26) |
Provozovatel zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu by měl mít povinnost složit finanční nebo jinou rovnocennou záruku v souladu s postupy, které určí členské státy, aby bylo zajištěno splnění všech povinností vyplývajících z povolení, včetně povinností týkajících se ukončení provozu a období po ukončení provozu zařízení. Výše finanční záruky by měla být dostatečná na pokrytí nákladů rekultivace místa patřičně odborně způsobilou a nezávislou třetí stranou. Je rovněž nutné, aby tato záruka byla složena před zahájením ukládání do zařízení pro nakládání s odpady a aby byla pravidelně upravována. Dále je důležité vyjasnit, v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ a se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (14), že provozovatel zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu nese odpovědnost za škody na životním prostředí, které jsou způsobeny jeho činností, nebo za hrozbu takové škody. |
(27) |
Pro provoz zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu, která mohou mít nepříznivé přeshraniční účinky na životní prostředí a následná rizika pro lidské zdraví na území jiného členského státu, by měl existovat společný postup usnadňující konzultace mezi sousedními zeměmi. Takový postup by měl zajistit dostatečnou výměnu informací mezi orgány a řádné informování veřejnosti o veškerých takových zařízeních pro nakládání s odpady, která by mohla mít nepříznivé účinky na životní prostředí uvedeného jiného členského státu. |
(28) |
Je nutné, aby členské státy zajistily, že příslušné orgány vytvoří účinný systém kontrolních prohlídek zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu nebo rovnocenných kontrolních opatření. Aniž jsou dotčeny povinnosti provozovatele uložené v povolení, měla by se před zahájením ukládání provést kontrolní prohlídka, která ověří, že podmínky povolení byly splněny. Dále by měly členské státy zajistit, aby provozovatelé a jejich nástupci vedli aktuální záznamy o takových zařízeních pro nakládání s odpady a aby provozovatelé předali svým nástupcům informace o stavu zařízení pro nakládání s odpady a o jeho činnosti. |
(29) |
Členské státy by měly Komisi zasílat pravidelné zprávy o provádění této směrnice, včetně informací o haváriích nebo stavech blízkých haváriím. Komise na základě těchto zpráv podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě. |
(30) |
Členské státy by měly stanovit pravidla týkající se sankcí za porušení této směrnice a zajistit jejich uplatňování. Takové sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující. |
(31) |
Je nutné, aby členské státy zajistily vypracování soupisu uzavřených zařízení pro nakládání s odpady umístěných na jejich území, která mají závažný nepříznivý vliv na životní prostředí nebo která by mohla ve střednědobém nebo krátkodobém časovém horizontu představovat významnou hrozbu pro lidské zdraví nebo životní prostředí. |
(32) |
Komise by měla zajistit přiměřenou výměnu vědeckých a technických informací o zpracování soupisu uzavřených zařízení pro nakládání s odpady na úrovni členského státu a o tvorbě metod, které by členským státům napomohly, aby při rekultivaci uzavřených zařízení pro nakládání s odpady splňovaly požadavky této směrnice. Mezi členskými státy a v jejich rámci by měla být zajištěna výměna informací o nejlepších dostupných technikách. |
(33) |
Tato směrnice by mohla být užitečným nástrojem při ověřování, zda projekty financované prostředky Společenství v rámci rozvojové pomoci obsahují opatření nutná pro předcházení nepříznivým účinkům na životní prostředí nebo pro jejich co největší snižování. Takový přístup je v souladu s článkem 6 Smlouvy, zejména pokud jde o integraci požadavků na ochranu životního prostředí do politiky Společenství v oblasti rozvojové spolupráce. |
(34) |
Cíle této směrnice, kterým je zlepšení nakládání s odpady z těžebního průmyslu, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy jednajícími samostatně, neboť nesprávné nakládání s takovými odpady může způsobit přeshraniční znečištění. V rámci zásady „znečišťovatel platí“ je nezbytné mimo jiné vzít v úvahu veškerou škodu na životním prostředí způsobenou odpady z těžebního průmyslu, přičemž různé vnitrostátní způsoby uplatňování této zásady mohou vést k významným rozdílům ve finančním zatížení hospodářských subjektů. Navíc existence různých vnitrostátních politik pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu ztěžuje dosažení cíle, kterým je zajištění minimální úrovně bezpečného a odpovědného nakládání s takovými odpady a maximalizace jeho opětovného použití v celém Společenství. Z důvodu rozsahu a účinků této směrnice může být cíle směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, a proto může Společenství přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů. |
(35) |
Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (15). |
(36) |
Provoz zařízení pro nakládání s odpady existujících v okamžiku provedení této směrnice by měl být upraven, aby mohla být ve stanovené lhůtě provedena opatření pro jejich přizpůsobení požadavkům této směrnice. |
(37) |
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (16) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude pokud možno patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily, |
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví opatření, postupy a návody pro předcházení nepříznivým vlivům na životní prostředí způsobeným nakládáním s odpadem z těžebního průmyslu a z toho plynoucím rizikům ohrožení lidského zdraví nebo pro nejvyšší možné omezení takových vlivů, zejména pokud jde o vodu, ovzduší, půdu, rostliny, živočichy a krajinu.
Článek 2
Oblast působnosti
1. S výhradou odstavců 2 a 3 se tato směrnice vztahuje na nakládání s odpadem vznikajícím při vyhledávání, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů, dále jen „těžební odpad“.
2. Z oblasti působnosti této směrnice jsou vyloučeny:
a) |
odpad vznikající při vyhledávání, těžbě a úpravě nerostných surovin a při provozu lomů, který však nevzniká přímo při těchto činnostech; |
b) |
odpad vznikající při vyhledávání, těžbě a úpravě nerostných surovin v moři; |
c) |
vtlačování vody a zpětné vtlačování čerpané podzemní vody podle první a druhé odrážky čl. 11 odst. 3 písm. j) směrnice 2000/60/ES v rozsahu stanoveném v uvedeném článku. |
3. Na inertní odpad a neznečištěnou zeminu vznikající při vyhledávání, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů a na odpad vznikající při těžbě, úpravě a skladování rašeliny se nevztahují články 7 a 8, čl. 11 odst. 1 a 3, článek 12, čl. 13 odst. 5 a články 14 a 16, pokud není uložen v zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.
Příslušný orgán může snížit požadavky nebo upustit od požadavků na ukládání odpadu neklasifikovaného jako nebezpečný, který vzniká při vyhledávání nerostných surovin, s výjimkou ropy a evaporitů kromě sádrovce a anhydritu, jakož i na ukládání neznečištěné zeminy a odpadu vznikajícího při těžbě, úpravě a skladování rašeliny, pokud je přesvědčen o splnění požadavků článku 4.
Členské státy mohou snížit požadavky nebo upustit od požadavků čl. 11 odst. 3, čl. 12 odst. 5 a 6, čl. 13 odst. 5 a článků 14 a 16 na neinertní odpad neklasifikovaný jako nebezpečný, pokud není uložen v zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.
4. Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, na odpad spadající do oblasti působnosti této směrnice se nevztahuje směrnice 1999/31/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. |
„odpadem“ odpad ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS; |
2. |
„nebezpečným odpadem“ odpad ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady č. 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech (17); |
3. |
„inertním odpadem“ odpad, který nepodléhá žádným fyzikálním, chemickým nebo biologickým změnám. Inertní odpad se nerozkládá, nehoří a není fyzikálně ani chemicky reaktivní, není biologicky rozložitelný a nenarušuje jiné látky, se nimiž přichází do styku, způsobem, který by mohl vést ke znečištění životního prostředí nebo k poškození lidského zdraví. Celkové množství vznikajících průsakových vod a obsah znečišťujících látek v odpadu stejně jako ekotoxicita průsakových vod musí být zanedbatelné, zejména pak nesmí poškozovat jakost povrchových nebo podzemních vod; |
4. |
„neznečištěnou zeminou“ zemina, která se odstraňuje z horní vrstvy povrchu země během těžebních prací a není považována za znečištěnou podle vnitrostátního práva členského státu, na jehož území k těžbě dochází, a podle práva Společenství; |
5. |
„nerostnou surovinou“ nebo „nerostem“ přírodní ložisko organické nebo anorganické látky v zemské kůře, například energetická paliva, kovové rudy, průmyslové a stavební nerostné suroviny, s výjimkou vody; |
6. |
„těžebním průmyslem“ veškerá zařízení a podniky, které se zabývají povrchovou nebo hlubinnou těžbou nerostných surovin pro obchodní účely, včetně těžby pomocí vrtů, nebo úpravou vytěžených surovin; |
7. |
„v moři“ oblast moře a mořského dna od bodu nejnižšího stavu vody normálního nebo středního odlivu směrem do moře; |
8. |
„úpravou“ mechanický, fyzikální, biologický, tepelný nebo chemický proces nebo kombinace procesů, které se používají u nerostných surovin a při provozu lomů s cílem těžby nerostu, včetně změny velikosti, třídění, oddělování a loužení, jakož i opětovné zpracování odpadu, s výjimkou tavení, tepelných výrobních procesů a hutnických prací; |
9. |
„hlušinou“ odpadní pevné látky nebo kaly zbylé po úpravě nerostů oddělováním (například drcením, rozmělňováním, tříděním podle velikosti, flotací a jinými fyzikálně-chemickými postupy), kterým se užitkové nerosty oddělují od méně hodnotné horniny; |
10. |
„odvalem“ uměle vybudované povrchové zařízení na ukládání pevného odpadu; |
11. |
„hrází“ uměle vybudovaný objekt za účelem zachycení nebo spoutání vody a odpadu v odkališti; |
12. |
„odkalištěm“ přírodní nebo uměle vybudované zařízení na ukládání jemnozrnného odpadu, obvykle hlušiny, spolu s různým množstvím volné vody, který vzniká při úpravě nerostných surovin a při čištění a recirkulaci technologické vody; |
13. |
„kyanidem rozložitelným v slabé kyselině“ kyanid a sloučeniny kyanidu, které se rozkládají v slabé kyselině při stanovené hodnotě pH; |
14. |
„průsakovou vodou“ jakákoli kapalina, která prosakuje uloženým odpadem a vytéká ze zařízení pro nakládání s odpady nebo je v něm zadržována, včetně znečištěného odvodňovacího systému, a která může mít nepříznivý vliv na životní prostředí, pokud není vhodně upravena; |
15. |
„zařízením pro nakládání s odpady“ prostor vyhrazený pro hromadění nebo ukládání těžebního odpadu v pevném nebo kapalném stavu nebo ve formě roztoku či suspenze pro následující období:
Součástí takových zařízení je zpravidla hráz nebo jiný objekt sloužící k držení, zachycení, spoutání nebo k jiné podpůrné úloze pro uvedené zařízení, mimo jiné odvaly a odkaliště, s výjimkou vytěžených prostor, které jsou odpadem znovu vyplňovány, po vytěžení nerostu, z rekultivačních a stavebních důvodů; |
16. |
„závažnou havárií“ událost na místě během nakládání s těžebními odpady v jakémkoli zařízení, na které se vztahuje tato směrnice, jež vede bezprostředně nebo později k vážnému ohrožení lidského zdraví a životního prostředí přímo na místě nebo mimo toto místo; |
17. |
„nebezpečnou látkou“ nebezpečná látka, směs nebo přípravek ve smyslu směrnice 67/548/EHS (18) nebo směrnice 1999/45/ES (19); |
18. |
„nejlepšími dostupnými technikami“ techniky ve smyslu čl. 2 odst. 11 směrnice 96/61/ES; |
19. |
„vodním recipientem“ povrchové, podzemní, brakické a pobřežní vody, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1, 2, 6 a 7 směrnice 2000/60/ES; |
20. |
„rekultivací“ úprava území zasaženého zařízením pro nakládání s odpady takovým způsobem, aby byla uvedena do uspokojivého stavu, zejména pokud jde o kvalitu půdy, planě rostoucí rostliny a volně žijící živočichy, přírodní stanoviště, sladkovodní systémy, krajinu a vhodné možnosti dalšího využití; |
21. |
„vyhledáváním“ hledání hospodářsky využitelných nerostných ložisek včetně odběru vzorků, hromadného odběru vzorků, vrtání a hloubení průzkumných rýh, kromě všech prací nutných k otevření takových ložisek a kromě činností přímo souvisejících se stávajícím těžebním provozem; |
22. |
„veřejností“ jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a jejich sdružení, organizace nebo skupiny v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi; |
23. |
„dotčenou veřejností“ veřejnost, které se týká nebo pravděpodobně týká rozhodování v oblasti životního prostředí podle článků 6 a 7 této směrnice nebo která má o toto rozhodování zájem; pro účely této definice se má za to, že nevládní organizace, které se zabývají ochranou životního prostředí a splňují příslušné požadavky podle vnitrostátního práva, o toto rozhodování mají zájem; |
24. |
„provozovatelem“ fyzická nebo právnická osoba odpovědná za nakládání s těžebním odpadem v souladu s vnitrostátním právem členského státu, ve kterém k němu dochází, včetně dočasného skladování těžebního odpadu, provozní fáze a fáze po uzavření; |
25. |
„držitelem odpadů“ původce těžebních odpadů nebo fyzická či právnická osoba, která má tyto odpady v držení; |
26. |
„způsobilou osobou“ fyzická osoba, která má podle vnitrostátního práva členského státu, v němž provozuje svou činnost, takové technické znalosti a zkušenosti, aby mohla vykonávat povinnosti vyplývající z této směrnice; |
27. |
„příslušným orgánem“ orgán nebo orgány určené členským státem a pověřené úkoly vyplývajícími z této směrnice; |
28. |
„místem“ celé území v určité zeměpisné poloze, které podléhá kontrole provozovatele; |
29. |
„podstatnou změnou“ změna ve složení nebo v provozu zařízení pro nakládání s odpady, která by podle názoru příslušného orgánu mohla mít významný nepříznivý vliv na lidské zdraví nebo na životní prostředí. |
Článek 4
Obecné požadavky
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že nakládání s těžebním odpadem neohrožuje lidské zdraví, že nejsou používány procesy a metody, které by mohly poškozovat životní prostředí, zejména pokud jde o vodu, ovzduší, půdu, rostliny a živočichy, že nedochází k obtěžování hlukem nebo zápachem ani k nepříznivému vlivu na krajinu nebo na místa zvláštního zájmu. Členské státy dále přijmou nezbytná opatření vedoucí k zákazu nekontrolovaného ponechávání, skládkování nebo neřízeného ukládání těžebního odpadu.
2. Členské státy zajistí, aby provozovatel přijal všechna nezbytná opatření za účelem předcházení nepříznivým účinkům na životní prostředí a lidské zdraví způsobeným nakládáním s těžebním odpadem nebo nejvyššího možného omezení takových vlivů. Toto zahrnuje řízení jakéhokoli zařízení pro nakládání s odpady, i po ukončení jeho provozu, prevenci závažných havárií způsobených takovýmto zařízením a omezení jejich důsledků pro životní prostředí a lidské zdraví.
3. Opatření podle odstavce 2 se zakládají mimo jiné na nejlepších dostupných technikách, aniž by bylo předepsáno použití některých technik či konkrétní technologie, s přihlédnutím k technickým vlastnostem zařízení pro nakládání s odpady, k jeho zeměpisné poloze a místním podmínkám životního prostředí.
Článek 5
Plán pro nakládání s odpady
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel vypracoval plán pro nakládání s odpady za účelem minimalizace, zpracování, využití a odstraňování těžebního odpadu.
2. Cílem plánu pro nakládání s odpady je:
a) |
předcházet vzniku odpadu a jeho škodlivosti nebo je omezit, zvláště zohledněním:
|
b) |
podporovat využití těžebního odpadu pomocí recyklace, opětovného použití nebo regenerace, pokud je to šetrné k životnímu prostředí v souladu se stávajícími ekologickými normami na úrovni Společenství a s požadavky této směrnice; |
c) |
zajistit krátkodobé a dlouhodobé bezpečné ukládání těžebního odpadu, zejména tím, že se již ve fázi projektování zohlední nakládání s takovým odpadem během provozu zařízení pro nakládání s odpady i po jeho ukončení, a výběrem projektu, který bude klást minimální, a pokud možno nakonec žádné, požadavky na monitorování, kontrolu a řízení uzavřeného zařízení pro nakládání s odpady. |
3. Plán pro nakládání s odpady musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) |
v případě potřeby návrh klasifikace zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v příloze III:
|
b) |
popis odpadu v souladu s přílohou II a údaj o odhadovaném celkovém množství těžebních odpadů, které vzniknou během provozní fáze; |
c) |
popis postupů, při kterých takové odpady vznikají, a popis veškerého jejich následného zpracování; |
d) |
popis uvádějící, do jaké míry by ukládání takových odpadů mohlo mít nepříznivý vliv na životní prostředí a lidské zdraví a jaká musí být přijata preventivní opatření, aby byl co možná nejvíce snížen dopad na životní prostředí během provozu i po jeho ukončení, mimo jiné se zřetelem k čl. 11 odst. 2 písm. a), b), d) a e); |
e) |
návrh kontrolních a monitorovacích postupů podle článku 10 v případě potřeby a čl. 11 odst. 2 písm. c); |
f) |
návrh plánu pro ukončení provozu včetně rekultivace, postupů po ukončení provozu a monitorování podle článku 12; |
g) |
opatření pro předcházení nebo minimalizaci zhoršování stavu vody a znečištění ovzduší a půdy podle článku 13. |
Plán pro nakládaní s odpady musí poskytovat dostatek informací, aby umožnil příslušnému orgánu zhodnotit schopnost provozovatele dosáhnout cílů plánu pro nakládání s odpady podle odstavce 2 a plnit své povinnosti vyplývající z této směrnice.
4. Plán pro nakládání s odpady bude přezkoumán každých pět let a podle potřeby pozměněn, pokud dojde v provozu zařízení pro nakládání s odpady nebo u ukládaného odpadu k podstatným změnám. Veškeré změny se oznámí příslušnému orgánu.
5. Plány vyhotovené podle jiných vnitrostátních právních předpisů nebo podle jiných právních předpisů Společenství, které obsahují informace popsané v článku 3, se mohou použít, pokud se tím zamezí zbytečnému zdvojování informací a opakování činností provozovatele za předpokladu, že jsou splněny všechny požadavky odstavců 1 až 4.
6. Příslušný orgán schválí plán pro nakládání s odpady na základě postupů, které určí členské státy, a sleduje jeho provádění.
Článek 6
Prevence závažných havárií a informace
1. Tento článek se vztahuje na zařízení pro nakládání s odpady kategorie A kromě zařízení, která spadají do oblasti působnosti směrnice 96/82/ES.
2. Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, a zejména směrnice 92/91/EHS a 92/104/EHS, členské státy zajistí, aby byla určena nebezpečí závažných havárií a aby při projektování, stavbě, provozu, údržbě, ukončení provozu a v době po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady byly včleněny prvky nezbytné k prevenci takových havárií a k omezení jejich nepříznivých důsledků pro lidské zdraví nebo životní prostředí, včetně případných přeshraničních vlivů.
3. Pro účely požadavků odstavce 2 vypracuje před zahájením provozu každý provozovatel politiku prevence závažných havárií při nakládání s těžebními odpady, zavede systém řízení bezpečnosti pro její provádění v souladu s oddílem 1 přílohy I a zavede také vnitřní havarijní plán určující opatření, která je nutné na místě provést v případě havárie.
V rámci této politiky jmenuje provozovatel bezpečnostního technika, který je zodpovědný za provádění a pravidelnou kontrolu politiky prevence závažných havárií.
Příslušný orgán vypracuje vnější havarijní plán určující opatření, která je nutné v případě havárie provést mimo místo zařízení. Jako součást žádosti o povolení poskytne provozovatel příslušnému orgánu informace nutné k tomu, aby tento orgán mohl takový plán vypracovat.
4. Havarijní plány podle článku 3 mají mít tyto cíle:
a) |
potlačení a zvládnutí závažných havárií a jiných mimořádných událostí takovým způsobem, aby se minimalizovaly jejich účinky a aby se omezilo zejména poškození lidského zdraví a životního prostředí; |
b) |
provádění opatření nezbytných k ochraně lidského zdraví a životního prostředí před účinky závažných havárií a jiných mimořádných událostí; |
c) |
sdělování nezbytných informací veřejnosti a příslušným útvarům nebo orgánům v dané oblasti; |
d) |
zajištění rekultivace, sanace a vyčištění životního prostředí po závažné havárii. |
Členské státy zajistí, aby provozovatel v případě závažné havárie okamžitě poskytl příslušnému orgánu všechny informace, které pomohou minimalizovat důsledky pro lidské zdraví, a aby zhodnotil a minimalizoval skutečný nebo možný rozsah poškození životního prostředí.
5. Členské státy zajistí, aby dotčená veřejnost dostala včas příležitost účinně se podílet na přípravě nebo přezkoumání vnějšího havarijního plánu, který musí být vypracován v souladu s odstavcem 3. Za tímto účelem je dotčená veřejnost informována o každém takovém návrhu a jsou jí poskytnuty související informace, mimo jiné o právu účastnit se rozhodovacího procesu a o příslušném orgánu, kterému lze předkládat připomínky a otázky.
Členské státy zajistí, aby dotčená veřejnost mohla v přiměřené lhůtě sdělit své připomínky, které budou při rozhodování o vnějším havarijním plánu vzaty náležitě v úvahu.
6. Členské státy zajistí, aby byly dotčené veřejnosti bezplatně a samozřejmě poskytnuty informace o bezpečnostních opatřeních a úkonech požadovaných v případě havárie, přičemž tyto informace musí obsahovat alespoň prvky uvedené v oddílu 2 přílohy I.
Tyto informace budou každé tři roky přezkoumány a podle potřeby aktualizovány.
Článek 7
Žádost a povolení
1. Žádnému zařízení pro nakládání s odpady nesmí být umožněn provoz bez povolení uděleného příslušným orgánem. Povolení musí obsahovat prvky uvedené v odstavci 2 tohoto článku a jasné údaje o kategorii zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v článku 9.
Pokud jsou splněny všechny požadavky tohoto článku, mohou být veškerá povolení vydaná v souladu s jinými vnitrostátními právními předpisy nebo s jinými právními předpisy Společenství sloučena v jediné povolení, pokud se tím zamezí zbytečnému zdvojování informací a opakování činností provozovatele a příslušného orgánu. Údaje uvedené v odstavci 2 mohou být obsaženy v jediném povolení nebo v několika povoleních, pokud jsou splněny všechny požadavky tohoto článku.
2. Žádost o povolení musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) |
totožnost provozovatele; |
b) |
návrh umístění zařízení pro nakládání s odpady včetně všech možných alternativních umístění; |
c) |
plán pro nakládání s odpady podle článku 5; |
d) |
vhodná opatření týkající se finanční nebo jiné rovnocenné záruky v souladu s článkem 14; |
e) |
informace poskytnuté provozovatelem v souladu s článkem 5 směrnice 85/337/EHS (20), pokud je podle této směrnice požadováno hodnocení vlivu na životní prostředí. |
3. Příslušný orgán vydá povolení pouze, je-li přesvědčen, že:
a) |
provozovatel splňuje příslušné požadavky podle této směrnice; |
b) |
nakládání s odpadem není v přímém rozporu s prováděním příslušného plánu pro nakládání s odpady podle článku 7 směrnice 75/442/EHS ani jej jiným způsobem nenarušuje. |
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily pravidelná posouzení podmínek povolení příslušným orgánem a podle potřeby jejich aktualizaci:
— |
pokud v provozu zařízení pro nakládání s odpady nebo u ukládaného odpadu došlo k podstatným změnám, |
— |
na základě výsledků monitorování sdělených provozovatelem podle čl. 11 odst. 3 nebo na základě kontrol vykonaných podle článku 17, |
— |
na základě výměny informací o podstatných změnách týkajících se nejlepších dostupných technik podle čl. 21 odst. 3. |
5. Informace obsažené v povolení, které bylo vydáno podle tohoto článku, se poskytnou příslušným vnitrostátním statistickým orgánům a příslušným statistickým orgánům Společenství, pokud jsou požadovány pro statistické účely. Citlivé informace ryze obchodní povahy, například informace týkající se obchodních vztahů, nákladové složky a objemu hospodářsky využitelných zásob nerostných surovin, se nezveřejňují.
Článek 8
Účast veřejnosti
1. Veřejnost je informována pomocí veřejného oznámení nebo jinými vhodnými prostředky, například elektronickými sdělovacími prostředky, pokud jsou k dispozici, s těmito skutečnostmi, a sice v rané fázi povolovacího řízení nebo nejpozději ve chvíli, kdy lze tyto informace poskytnout:
a) |
žádost o povolení; |
b) |
případně skutečnost, že rozhodnutí týkající se žádosti o povolení podléhá konzultaci mezi členskými státy v souladu s článkem 16; |
c) |
údaje o příslušných orgánech odpovědných za rozhodování, o orgánech, od kterých je možno získat informace a kterým je možno předkládat připomínky nebo otázky, a údaje o časovém harmonogramu pro doručování připomínek a otázek; |
d) |
povaha možných rozhodnutí; |
e) |
v případě potřeby údaje týkající se návrhu na aktualizaci povolení nebo podmínek povolení; |
f) |
čas, místo a případně prostředky zpřístupnění příslušných informací; |
g) |
údaje o opatřeních, která umožní účast veřejnosti podle odstavce 7. |
2. Členské státy zajistí, aby byly dotčené veřejnosti v přiměřených lhůtách poskytnuty:
a) |
nejdůležitější zprávy a podklady předané podle vnitrostátních právních předpisů příslušnému orgánu ke dni, kdy je veřejnost informována podle odstavce 1; |
b) |
v souladu s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (21) další informace kromě informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku, které se týkají rozhodování podle článku 7 této směrnice a které vyšly najevo poté, co byly poskytnuty veřejnosti informace podle odstavce 1 tohoto článku. |
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v souladu s odstavcem 1 tohoto článku zajistily, že veřejnost bude informována o aktualizaci podmínek povolení v souladu s čl. 7 odst. 4.
4. Dotčená veřejnost je oprávněna sdělit své připomínky a svá stanoviska příslušnému orgánu před přijetím rozhodnutí.
5. Při rozhodování se vezmou náležitě v úvahu výsledky konzultací uskutečněných podle tohoto článku.
6. Příslušný orgán informuje dotčenou veřejnost v souladu s příslušnými postupy o vydání rozhodnutí a zpřístupní jí tyto informace:
a) |
obsah rozhodnutí, včetně kopie povolení; |
b) |
důvody rozhodnutí a úvahy, na kterých je rozhodnutí založeno. |
7. Členské státy podrobně určí opatření pro účast veřejnosti podle tohoto článku tak, aby byla dotčené veřejnosti umožněna účinná příprava a účast.
Článek 9
Klasifikační systém pro zařízení pro nakládání s odpady
Pro účely této směrnice zařadí příslušné orgány do kategorie A zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v příloze III.
Článek 10
Vytěžené prostory
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel, který za účelem rekultivace a stavby vyplňuje těžebním odpadem vytěžené prostory vzniklé povrchovou nebo hlubinnou těžbou, přijal vhodná opatření za účelem:
1. |
zajištění stability těžebního odpadu obdobně jako podle čl. 11 odst. 2; |
2. |
předcházení znečištění půdy a povrchových a podzemních vod obdobně jako podle čl. 13 odst. 1 a 3; |
3. |
zajištění monitorování těžebního odpadu obdobně jako podle čl. 12 odst. 4 a 5. |
2. Směrnice 1999/31/ES se i nadále podle potřeby vztahuje na jiný odpad než těžební odpad používaný pro vyplňování vytěžených prostor.
Článek 11
Stavba a řízení zařízení pro nakládání s odpady
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že zařízení pro nakládání s odpady je v rukou způsobilé osoby a že je postaráno o technický vývoj a odborné vzdělávání zaměstnanců.
2. Příslušný orgán se přesvědčí, že při stavbě nového zařízení pro nakládání s odpady nebo při změně stávajícího zařízení provozovatel splňuje tyto požadavky:
a) |
zařízení pro nakládání s odpady je vhodně umístěno, přičemž se vezmou v úvahu především geologické, hydrologické, hydrogeologické, seismické a geotechnické faktory, a je navrženo tak, aby splňovalo z krátkodobého i dlouhodobého hlediska všechny nezbytné podmínky pro předcházení znečištění půdy, ovzduší, podzemních a povrchových vod, zejména s ohledem na směrnice 76/464/EHS (22), 80/68/EHS (23) a 2000/60/ES, je zajištěn účinný sběr znečištěné vody a průsakové vody, pokud je vyžadován v povolení, a je omezena eroze způsobovaná větrem a vodou v nejvyšší technicky možné a hospodářsky únosné míře; |
b) |
zařízení pro nakládání s odpady je vybudováno, řízeno a udržováno tak, aby byla zajištěna jeho fyzická stabilita, aby se z krátkodobého i dlouhodobého hlediska předcházelo znečištění půdy, ovzduší, povrchových a podzemních vod a aby se co možná nejvíce minimalizovalo poškození krajiny; |
c) |
existují vhodné plány a opatření pro pravidelné monitorování a kontrolu zařízení pro nakládání s odpady způsobilými osobami a pro učinění kroků v případě, že jejich výsledky prokáží nestabilitu nebo znečištění vody nebo půdy; |
d) |
jsou přijata vhodná opatření pro rekultivaci oblasti a pro ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady; |
e) |
jsou přijata vhodná opatření pro období po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady. |
Záznamy o monitorování a kontrolách podle písmene c) jsou vedeny společně s podklady k povolení, aby se případně zajistilo předání informací, zejména v pro případ změny provozovatele.
3. Provozovatel oznámí bez zbytečného odkladu a nejpozději však do 48 hodin příslušnému orgánu jakoukoli událost, která by mohla ovlivnit stabilitu zařízení pro nakládání s odpady, a jakýkoli nepříznivý vliv zařízení na životní prostředí zjištěný při kontrole nebo monitorování. Provozovatel v případě potřeby provede vnitřní havarijní plán a řídí se jakýmikoli dalšími pokyny příslušného orgánu o nápravných opatřeních, která mají být přijata.
Provozovatel nese náklady opatření, která mají být přijata.
Podle harmonogramu stanoveného příslušným orgánem, nejméně však jednou ročně, předloží provozovatel příslušným orgánům na základě shromážděných údajů zprávu o veškerých výsledcích monitorování s cílem prokázat dodržování podmínek povolení a zlepšit znalosti o odpadu a o chování zařízení pro nakládání s odpady. Na základě této zprávy rozhodne příslušný orgán, zda je nutný posudek nezávislého odborníka.
Článek 12
Postupy při ukončení a po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady
1. Členské státy přijmou opatření k zajištění souladu s odstavci 2 až 5.
2. Zařízení pro nakládání s odpady zahájí proces ukončení provozu pouze v případě, že je splněna jedna z těchto podmínek:
a) |
příslušné podmínky uvedené v povolení jsou splněny; |
b) |
povolení je na žádost provozovatele uděleno příslušným orgánem; |
c) |
příslušný orgán za tímto účelem vydá odůvodněné rozhodnutí. |
3. Zařízení pro nakládání s odpady může být považováno za uzavřené s konečnou platností až poté, co příslušný orgán provede bez zbytečného prodlení konečnou kontrolu na místě, vyhodnotí všechny zprávy předložené provozovatelem, potvrdí, že na místě proběhla rekultivace, a sdělí provozovateli svůj souhlas s ukončením provozu.
Tento souhlas nijak nesnižuje povinnosti provozovatele, které pro něho vyplývají z podmínek povolení nebo z jiných právních předpisů.
4. Provozovatel je v období po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady odpovědný za údržbu, monitorování a kontrolu po dobu, kterou příslušný orgán považuje za nutnou s přihlédnutím k povaze a trvání nebezpečí, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy nebo právní předpisy Společenství upravující povinnosti držitele odpadu, pokud příslušný orgán nerozhodne, že tento úkol od provozovatele převezme.
5. Pokud to příslušný orgán po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady považuje za nutné, provozovatel zejména zkontroluje fyzickou a chemickou stabilitu zařízení a minimalizuje vliv na životní prostředí, zejména s ohledem na podzemní a povrchové vody, přičemž zajistí, aby:
a) |
všechny objekty zařízení byly monitorovány a udržovány pomocí kontrolních a měřicích přístrojů, které jsou vždy připraveny k použití; |
b) |
případné přepadové kanály a výpusti byly udržovány čisté a volné. |
6. Po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady oznámí provozovatel neprodleně příslušnému orgánu jakoukoli událost nebo vývoj, který by mohl ovlivnit stabilitu zařízení pro nakládání s odpady, a jakýkoli významný nepříznivý vliv na životní prostředí zjištěný při příslušné kontrole nebo monitorování. Provozovatel v případě potřeby provede vnitřní havarijní plán a řídí se jakýmikoli dalšími pokyny příslušného orgánu o nápravných opatřeních, která mají být přijata.
Provozovatel nese náklady opatření, která mají být přijata.
Podle harmonogramu stanoveného příslušným orgánem předloží provozovatel příslušným orgánům na základě shromážděných údajů zprávu o veškerých výsledcích monitorování s cílem prokázat dodržování podmínek povolení a zlepšit znalosti o odpadu a o chování zařízení pro nakládání s odpady.
Článek 13
Předcházení zhoršování stavu vody a znečištění ovzduší a půdy
1. Příslušný orgán se přesvědčí, že provozovatel přijal nezbytná opatření, aby:
a) |
byla vyhodnocena možnost tvorby průsakové vody, včetně obsahu znečišťujících látek v průsakové vodě, během provozu i po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady a aby byla určena vodní bilance zařízení; |
b) |
se předcházelo tvorbě průsakové vody a znečištění povrchových a podzemních vod a půdy odpadem nebo aby se tvorba průsakové vody a znečištění minimalizovala; |
c) |
se znečištěná voda a průsaková voda, které byly shromážděny ze zařízení pro nakládání s odpady, upravovaly na jakost požadovanou pro jejich vypouštění. |
2. Příslušný orgán zajistí, aby provozovatel přijal vhodná opatření za účelem předcházení plynným emisím a emisím prachu nebo jejich omezení.
3. Pokud příslušný orgán na základě hodnocení rizik pro životní prostředí rozhodl, zejména s ohledem na směrnice 76/464/EHS a 80/68/EHS nebo 2000/60/ES, že není nutno shromažďovat a upravovat průsakovou vodu, nebo pokud bylo stanoveno, že zařízení pro nakládání s odpady nepředstavuje možné nebezpečí pro půdu a podzemní nebo povrchové vody, mohou se požadavky uvedené v odst. 1 písm. b) a c) snížit nebo se od nich může upustit.
4. Členské státy umožní uložení těžebního odpadu v pevné nebo kapalné formě nebo v podobě kalu do jiného vodního recipientu, než který byl vybudován pro účely ukládání těžebního odpadu pod podmínkou, že provozovatel splňuje příslušné požadavky směrnic 76/464/EHS, 80/68/EHS a 2000/60/ES.
5. V případě odkaliště, které obsahuje kyanid, provozovatel zajistí, aby byla koncentrace kyanidu rozložitelného v slabé kyselině v odkališti snížena na nejnižší možnou úroveň pomocí nejlepších dostupných technik a aby v zařízeních pro nakládání s odpady, kterým bylo uděleno povolení před … (24) nebo které již byly k tomuto dni v provozu, koncentrace kyanidu rozložitelného v slabé kyselině v okamžiku vypouštění hlušiny z úpravny do odkaliště nepřesahovala tyto hodnoty: 50 ppm od … (24), 25 ppm od … (25), 10 ppm od … (26) a 10 ppm v zařízeních, kterým bylo povolení uděleno po … (24).
Na žádost příslušného orgánu provozovatel prokáže pomocí hodnocení rizika, které bere v úvahu podmínky konkrétního místa, že tyto limity koncentrace nemusí být dále snižovány.
Článek 14
Finanční záruka
1. Před zahájením jakékoli činnosti související s hromaděním nebo ukládáním odpadu v zařízení pro nakládání s odpady požádá příslušný orgán v souladu s postupy určenými členskými státy o finanční záruku (například složením finančního obnosu, včetně vzájemných záručních fondů financovaných odvětvím) nebo o jinou rovnocennou záruku, a to tak, aby:
a) |
byly splněny všechny povinnosti podle povolení vydaného v souladu s touto směrnicí, včetně ustanovení týkajících se období po ukončení provozu; |
b) |
byly ve stanovenou dobu k dispozici prostředky pro rekultivaci místa. |
2. Výše záruky podle odstavce 1 se vypočítá na základě:
a) |
pravděpodobného vlivu zařízení pro nakládání s odpady na životní prostředí, přičemž se vezme v úvahu zejména kategorie zařízení pro nakládání s odpady, vlastnosti odpadu a budoucí využití rekultivované oblasti; |
b) |
předpokladu, že nezávislé a odborně způsobilé třetí strany vyhodnotí a provedou potřebné rekultivační práce. |
3. Výše záruky se přiměřeně upraví podle rozsahu potřebné rekultivační práce, kterou je nutno provést v zařízení pro nakládání s odpady.
4. Pokud příslušný orgán povolí ukončení provozu podle čl. 12 odst. 3, uvědomí tento orgán provozovatele písemně, že je zproštěn své záruční povinnosti podle odstavce 1 tohoto článku s výjimkou povinností týkajících se období po ukončení provozu podle čl. 12 odst. 4.
Článek 15
Odpovědnost za životní prostředí
V příloze III směrnice 2004/35/ES se doplňuje nový bod, který zní:
„13. |
Nakládání s těžebním odpadem podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/…/ES ze dne … o nakládání s odpady z těžebního průmyslu (27). |
Článek 16
Přeshraniční účinky
1. Pokud si je členský stát, ve kterém je zařízení pro nakládání s odpady umístěno, vědom, že by provoz zařízení kategorie A mohl mít významný nepříznivý vliv na životní prostředí a mohl by představovat následná rizika pro lidské zdraví v jiném členském státě, nebo pokud o to členský stát, který by mohl být takto postižen, požádá, předá členský stát, na jehož území byla podána žádost o povolení podle článku 7, druhému členskému státu informace podle tohoto článku, a to ve stejnou dobu, kdy je zpřístupňuje svým státním příslušníkům.
Tyto informace poslouží jako podklad pro jakékoli nezbytné konzultace v rámci dvoustranných vztahů mezi dvěma členskými státy na základě vzájemnosti a rovnoprávnosti.
2. V rámci svých dvoustranných vztahů členské státy zajistí, aby byly žádosti v případech uvedených v odstavci 1 po přiměřenou dobu zpřístupněny rovněž dotčené veřejnosti členského státu, který by mohl být postižen, aby tato veřejnost mohla využít práva sdělit své připomínky předtím, než příslušný orgán dospěje k rozhodnutí.
3. Členské státy zajistí, aby informace poskytnuté provozovatelem příslušnému orgánu podle čl. 6 odst. 4 v případě havárie týkající se takového zařízení pro nakládání s odpady, jaké je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku, byly neprodleně předány druhému členskému státu a tím se přispělo k minimalizaci důsledků havárie pro lidské zdraví a k zhodnocení a minimalizaci rozsahu skutečného nebo možného poškození životního prostředí.
Článek 17
Kontroly příslušným orgánem
1. Před zahájením ukládání odpadu a poté v pravidelných časových odstupech určených dotčenými členskými státy, včetně období po ukončení provozu, provede příslušný orgán kontrolu každého zařízení pro nakládání s odpady podle článku 7, aby tak zajistil, že toto zařízení splňuje příslušné podmínky povolení. Kladný posudek nijak nesnižuje odpovědnost, která pro provozovatele z povolení vyplývá.
2. Členské státy vyžadují od provozovatele, aby vedl aktuální záznamy o všech činnostech souvisejících s nakládáním s odpadem, které zpřístupní příslušnému orgánu ke kontrole, a za účelem zajištění předání příslušných aktuálních informací a záznamů týkajících se zařízení pro nakládání s odpady, pokud dojde ke změně provozovatele během provozní fáze zařízení pro nakládání s odpady.
Článek 18
Povinnost předkládat zprávy
1. Každé tři roky členské státy předávají Komisi zprávu o provádění této směrnice. Zpráva se vypracuje na základě dotazníku nebo osnovy, které schválí Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2. Zpráva bude Komisi předána do devíti měsíců od konce tříletého období, kterého se týká.
Komise zveřejní zprávu o provádění této směrnice do devíti měsíců od obdržení zpráv od členských států.
2. Každý rok členské státy předávají Komisi informace o událostech oznámených provozovateli podle čl. 11 odst. 3 a čl. 12 odst. 6. Komise tyto údaje na požádání zpřístupní členským státům. Aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí, zpřístupní členské státy tyto informace na požádání dotčené veřejnosti.
Článek 19
Sankce
Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušení ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 20
Inventární soupis uzavřených zařízení pro nakládání s odpady
Členské státy zajistí, aby byl vypracován a pravidelně aktualizován soupis uzavřených zařízení pro nakládání s odpady, včetně opuštěných zařízení pro nakládání s odpady, na jejich území, která mají závažný nepříznivý vliv na životní prostředí nebo která by mohla ve střednědobém nebo krátkodobém časovém horizontu představovat významnou hrozbu pro lidské zdraví nebo životní prostředí. Tento soupis, který je zpřístupněn veřejnosti, se vyhotoví do čtyř let od ... (28), přičemž se vezmou v úvahu metody podle článku 21, pokud jsou dostupné.
Článek 21
Výměna informací
1. Komise, které je nápomocen výbor uvedený v článku 23, zajistí, aby probíhala přiměřená výměna technických a vědeckých informací mezi členskými státy s cílem vyvinout metody týkající se:
a) |
provádění článku 20; |
b) |
rekultivace uzavřených zařízení pro nakládání s odpady podle článku 20 za účelem splnění požadavků článku 4. Tyto metody musí umožnit vytvoření nejvhodnějších postupů hodnocení rizika a sanačních opatření s přihlédnutím k různým geologickým, hydrogeologickým a klimatologickým podmínkám v Evropě. |
2. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán sledoval vývoj nejlepších dostupných technik nebo o něm byl informován.
3. Komise organizuje mezi členskými státy a příslušnými organizacemi výměnu informací o nejlepších dostupných technikách, o jejím monitorování a vývoji. Komise zveřejní výsledky této výměny informací.
Článek 22
Prováděcí a pozměňovací opatření
1. Do ... (29) přijme Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2 ustanovení nezbytná k uskutečnění těchto bodů, zejména písmen e), f) a g):
a) |
harmonizace a pravidelného předávání informací podle čl. 7 odst. 5 a čl. 12 odst. 6; |
b) |
provádění čl. 13 odst. 5, včetně technických požadavků týkajících se kyanidu rozložitelného v slabé kyselině a metody jeho měření; |
c) |
technických pokynů pro finanční záruku v souladu s požadavky čl. 14 odst. 2; |
d) |
technických pokynů pro kontroly v souladu s článkem 17; |
e) |
doplnění technických požadavků pro popis vlastností odpadu, obsažených v příloze II; |
f) |
výkladů definice obsažené v čl. 3 bodu 3; |
g) |
určení kritérií pro klasifikaci zařízení pro nakládání s odpady v souladu s přílohou III; |
h) |
určení harmonizovaných norem pro metody odběru vzorků a analýzy nezbytné pro technické provádění této směrnice. |
2. Veškeré následné změny nezbytné pro přizpůsobení příloh vědeckému a technickému pokroku přijme Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2.
Tyto změny se provedou za účelem dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí.
Článek 23
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS, dále jen „výbor“.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 24
Přechodná ustanovení
1. Členské státy zajistí, aby zařízení pro nakládání s odpady, kterému bylo vydáno povolení nebo které je již v provozu ke … (30), byla v souladu s ustanoveními této směrnice do … (31), kromě ustanovení uvedených v čl. 14 odst. 1, s nimiž musí být zajištěn soulad do … (32), a ustanovení uvedených v čl. 13 odst. 5, se kterými musí být zajištěn soulad podle harmonogramu uvedeného tamtéž.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na zařízení pro nakládání s odpady uzavřená do … (31).
3. Články 5 až 11, čl. 12 odst. 1, 2, 5 a 6, čl. 13 odst. 4 a 5 a čl. 14 odst. 1 až 3 se nevztahují na zařízení pro nakládání s odpady, která:
— |
přestala přijímat odpady před … (31), |
— |
dokončují uzavírací postupy v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy nebo s programy schválenými příslušným orgánem a |
— |
budou skutečně uzavřená do 31. prosince 2010. |
Členské státy tyto případy oznámí Komisi do ... (33) a zajistí řízení těchto zařízení pro nakládání s odpady způsobem, který se nedotkne dosažení cílů této směrnice nebo jiných právních předpisů Společenství, včetně směrnice 2000/60/ES.
Článek 25
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do ... (34). Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 26
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 27
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V … dne ...
Za Evropský parlament
předseda
...
Za Radu
předseda
...
(1) Úř. věst. C 80, 30.3.2004, s. 35.
(2) Úř. věst. C 109, 30.4.2004, s. 33.
(3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 31. března 2004 ( Úř. věst. C 103 E, 29.4.2004, s. 634), společný postoj Rady ze dne 12 dubna 2005 a postoj Evropského parlamentu ze dne ... (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).
(4) Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 97.
(5) Úř. věst. L 257, 10.10.1996, s. 26. Směrnice naposledy pozměněná nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).
(6) Úř. věst. C 65 E, 14.3.2002, s. 382.
(7) Úř. věst. L 242, 10.9.2002, s. 1.
(8) Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1882/2003.
(9) Úř. věst. L 182, 16.7.1999, s. 1. Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003.
(10) Směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 10, 14.1.1997, s. 13). Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1882/2003.
(11) Směrnice Rady 92/91/EHS ze dne 3. listopadu 1992 o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců v těžebním vrtném průmyslu (jedenáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 348, 28.11.1992, s. 9).
(12) Směrnice Rady 92/104/EHS ze dne 3. prosince 1992 o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců v povrchovém a hlubinném těžebním průmyslu (dvanáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 404, 31.12.1992, s. 10).
(13) Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1. Směrnice ve znění rozhodnutí č. 2455/2001/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2001, s. 1).
(14) Úř. věst. L 143, 30.4.2004, s. 56.
(15) Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.
(16) Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.
(17) Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s. 20. Směrnice ve znění směrnice 94/31/ES (Úř. věst. L 168, 2.7.1994, s. 28).
(18) Směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. 196, 16.8.1967, s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2004/73/ES (Úř. věst. L 152, 30.4.2004, s. 1).
(19) Směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES ze dne 31. května 1999 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků (Úř. věst. L 200, 30.7.1999. s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Rady 2004/66/ES (Úř. věst. L 168, 1.5.2004, s. 35).
(20) Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (Úř. věst. L 156, 25.6.2003, s. 17).
(21) Úř. věst. L 41, 14.2.2003, s. 26.
(22) Směrnice Rady 76/464/EHS ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství (Úř. věst. L 129, 18.5.1976, s. 23). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2000/60/ES.
(23) Směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami (Úř. věst. L 20, 26.1.1980, s. 43). Směrnice ve znění směrnice 91/692/EHS (Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s. 48).
(24) Den uvedený v čl. 25 odst. 1.
(25) Pět let po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
(26) Deset let po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
(27) Úř. věst. L ...“
(28) Den uvedený v čl. 25 odst. 1.
(29) Dva roky po dni vstupu této směrnice v platnost.
(30) Den uvedený v čl. 25 odst. 1.
(31) Čtyři roky po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
(32) Šest let po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
(33) Tři měsíce po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
(34) 24 měsíců po dni vstupu této směrnice v platnost.
PŘÍLOHA I
Politika prevence závažných havárií a informace sdělované dotčené veřejnosti
1. Politika prevence závažných havárií
Politika prevence závažných havárií a systém řízení bezpečnosti ze strany provozovatele by měly být úměrné nebezpečí závažných havárií, které zařízení pro nakládání s odpady představuje. Pro účely jejich provádění je třeba brát v úvahu tyto skutečnosti:
1. |
politika prevence závažných havárií by měla zahrnovat celkové cíle a zásady činnosti provozovatele, pokud jde o zvládnutí nebezpečí závažných havárií; |
2. |
systém řízení bezpečnosti by měl obsahovat část obecného systému řízení, který zahrnuje organizační strukturu, povinnosti, běžné způsoby, postupy, procesy a zdroje pro určování a provádění politiky prevence závažných havárií; |
3. |
systém řízení bezpečnosti řeší tyto otázky:
|
2. Informace sdělované dotčené veřejnosti
1. |
Název provozovatele a adresa zařízení pro nakládání s odpady. |
2. |
Určení osoby poskytující informace podle zastávané funkce. |
3. |
Potvrzení, že zařízení pro nakládání s odpady podléhá právním nebo správním předpisům, které tuto směrnici provádějí, a že příslušnému orgánu bylo popřípadě podáno oznámení o skutečnostech podle čl. 6 odst. 2. |
4. |
Jednoduché a jasné vysvětlení činnosti nebo činností prováděných na místě. |
5. |
Obecné názvy nebo druhové názvy nebo obecná klasifikace stupně nebezpečí látek a přípravků používaných v zařízení pro nakládání s odpady, jakož i odpady, které by mohly vést k závažné havárii, s naznačením jejich hlavních nebezpečných vlastností. |
6. |
Obecné informace o povaze nebezpečí závažné havárie včetně možných účinků na okolní obyvatelstvo a životní prostředí. |
7. |
Dostatečné informace o tom, jak bude dotčené obyvatelstvo varováno a informováno v případě závažné havárie. |
8. |
Dostatečné informace o opatřeních, jež má dotyčné obyvatelstvo učinit, a o tom, jak se má zachovat v případě závažné havárie. |
9. |
Potvrzení, že se od provozovatele vyžaduje provedení odpovídajících opatření na místě, zejména spojení se záchrannými službami, aby bylo možno zvládat závažné havárie a minimalizovat jejich účinky. |
10. |
Odkaz na vnější havarijní plán vypracovaný s cílem zvládnout všechny účinky havárie mimo místo havárie. Měl by zahrnovat radu řídit se pokyny nebo příkazy záchranných služeb v době havárie. |
11. |
Podrobnosti o způsobu, jímž lze obdržet veškeré související informace, s výhradou požadavků na utajení stanovených vnitrostátními právními předpisy. |
PŘÍLOHA II
Popis odpadu
Odpad, který se bude v zařízení ukládat, se popíše způsobem, který zaručí dlouhodobou fyzickou a chemickou stabilitu objektu zařízení a předejde závažným haváriím. Popis odpadu zahrnuje tyto stránky, pokud je to vhodné a v souladu s typem zařízení pro nakládání s odpady:
1. |
popis očekávaných fyzických a chemických vlastností odpadu, který se bude krátkodobě a dlouhodobě ukládat, se zvláštním odkazem na jeho stabilitu za atmosférických/meteorologických podmínek na povrchu; |
2. |
třídění odpadu podle příslušné položky v rozhodnutí Komise 2000/532/ES (1), se zvláštním zřetelem k jeho nebezpečným vlastnostem; |
3. |
popis chemických látek, které se mají používat při úpravě nerostného zdroje, a jejich stabilita; |
4. |
popis způsobu ukládání; |
5. |
používaný systém dopravy odpadů. |
(1) Rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech (Úř. věst. L 226, 6.9.2000, s. 3). Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2001/573/ES (Úř. věst. L 203, 28.7.2001, s. 18).
PŘÍLOHA III
Kritéria pro určení kategorie zařízení pro nakládání s odpady
Zařízení pro nakládání s odpady se zařazuje do kategorie A v případě, že:
— |
by selhání nebo chybná manipulace, např. zhroucení odvalu nebo protržení hráze, mohlo zapříčinit závažnou havárii, na základě hodnocení rizik, přičemž se berou v úvahu skutečnosti, jako je současná a budoucí velikost, umístění zařízení pro nakládání s odpady a jeho dopad na životní prostředí, nebo |
— |
obsahuje odpady zařazené do kategorie nebezpečných odpadů podle směrnice 91/689/EHS nad danou prahovou hodnotou, nebo |
— |
obsahuje látky nebo přípravky zařazené do kategorie nebezpečených podle směrnic 67/548/EHS nebo 1999/45/ES nad danou prahovou hodnotou. |
ODŮVODNĚNÍ RADY
I. ÚVOD
1. |
Komise předložila svůj návrh Radě dne 3. června 2003 (1). Tento návrh se zakládá na čl. 175 odst. 1 Smlouvy. |
2. |
Hospodářský a sociální výbor přednesl své stanovisko dne 11. prosince 2003 (2). |
3. |
Výbor regionů přednesl své stanovisko dne 11. února 2004 (3). |
4. |
Evropský parlament přijal své stanovisko při prvním čtení dne 31. března 2004 (4). |
5. |
V souladu s čl. 251 odst. 2 Smlouvy přijala Rada dne 12. dubna 2005 společný postoj. |
II. CÍL
Cílem tohoto návrhu je stanovit minimální požadavky vedoucí ke zlepšení způsobu, jakým se nakládá s odpady z těžebního průmyslu, a to zaměřením se zejména na řešení rizik pro životní prostředí a lidské zdraví, která mohou vznikat při zpracování, využití a odstraňování takových odpadů. Za tímto účelem návrh obsahuje následující hlavní prvky: podmínky pro povolení provozu, obecné povinnosti vztahující se na nakládání s odpady, povinnost charakterizovat odpady před jejich odstraněním nebo zpracováním, opatření k zajištění bezpečnosti zařízení pro nakládání s odpady, požadavek na vypracování plánů pro ukončení provozu a povinnost zajistit patřičnou úroveň finančního zajištění.
III. ANALÝZA SPOLEČNÉHO POSTOJE
1. Obecně
Společný postoj je v podstatě v souladu se stanovisky Komise a Parlamentu do té míry, že:
— |
potvrzuje všechny cíle a hlavní prvky návrhu Komise, které podpořil také Evropský parlament, |
— |
v nejvyšší možné míře bere v úvahu stanovisko Evropského parlamentu tím, že doslova nebo v podstatě přijímá celou řadu jeho změn. Rada v zásadě přijala zejména části změn týkající se oblasti působnosti směrnice, definice zařízení pro nakládání s odpady, finanční záruky a soupisu uzavřených zařízení, s výhradou určitých úprav (viz konkrétní připomínky v odstavci 2). |
2. Změny přijaté Evropským parlamentem
Na svém plenárním zasedání dne 31. března 2004 Evropský parlament přijal při prvním čtení 74 změn návrhu. Ve společném postoji je zapracováno (v plném rozsahu, zčásti nebo v zásadě, ve stejném nebo podobném znění, případně v podstatě) 43 změn.
a) |
Zapracované změny lze rozdělit do těchto skupin (změny jsou uvedeny níže za účelem jejich zahrnutí do společného postoje) 19 změn přijatých (téměř) doslovně: 3, 7, 11, 12, 14, 16, 28, 30, 32, 35, 39, 93, 50, 51, 52, 57, 59, 60, 75. 24 změn přijatých zčásti nebo v podstatě.Odůvodnění Změna 2: Bylo upřesněno, že pro uplatnění minimálních požadavků této směrnice musí být odpady z těžebního průmyslu odpadem ve smyslu definice uvedené v rámcové směrnici o odpadech. Změna 5: Tato změna byla zapracována s drobnými změnami z důvodu zajištění soudržnosti. Změna 86: Tato změna byla přijata v zásadě (viz také změna 98). Členské státy mohou navíc některé požadavky na neinertní odpady neklasifikované jako nebezpečné zmírnit nebo od nich upustit. Rada se dále domnívá, že na odpady vznikající při těžbě, úpravě a skladování rašeliny by se měl také vztahovat pouze omezený soubor požadavků. Změna 6: viz změny 71 – 72. Články Změna 13: Podstata této změny byla zapracována do 8. bodu odůvodnění. Změna 98: Evropský parlament navrhl, aby se omezený soubor požadavků uplatňoval na inertní odpady neklasifikované jako nebezpečné, neznečištěnou zeminu a na odpady neklasifikované jako nebezpečné, které vznikají při vyhledávání. Rada tuto změnu přijala a upřesnila, že zařízení pro nakládání s odpady kategorie A by měla v každém případě podléhat všem ustanovením této směrnice. Rada se dále domnívá, že na odpady vznikající při těžbě, úpravě a skladování rašeliny by se měl také vztahovat pouze tento omezený soubor požadavků. Rada navíc zahrnula možnost, aby členské státy některé požadavky na neinertní odpady neklasifikované jako nebezpečné snížily nebo od nich upustily, pokud tyto odpady nejsou uloženy v zařízení pro nakládání s odpady kategorie A. Změna 17: Do výčtu procesů, které se používají u nerostných surovin s cílem těžby nerostu, byl doplněn „tepelný“ proces. Změna 21: Evropský parlament navrhl, aby se pro prostor na skladování odpadů do doby, než bude uznán jako zařízení pro nakládání s odpady, neuplatňovala žádná lhůta. Rada tento přístup schválila pro všechna zařízení pro nakládání s odpady kategorie A a pro zařízení pro nakládání s nebezpečnými odpady, která jsou popsána v plánu pro nakládání s odpady, a předpokládá, že pro méně nebezpečné kategorie odpadů se použije přiměřenější přístup. Změna 25: Vedle zpracování, využití a odstranění byla zahrnuta i minimalizace těžebního odpadu. Změna 27: První část této změny byla přijata doslovně. Změna 29: Podstata této změny byla přijata; podrobnosti byly vypuštěny, neboť byly pokládány za příliš konkrétní. Změna 31: Tato změna byla přijata s výhradou mírného přeformulování. Změna 36: Cílem této změny bylo doplnit požadavek na zahrnutí bezpečnostní zprávy a vnitřního havarijního plánu do politiky prevence závažných havárií, v souladu s čl. 6 odst. 3. Ve společném postoji je v čl. 5 odst. 3 písm. a) uveden požadavek, aby bezpečnostní zpráva a vnitřní havarijní plán, společně s plánem pro závažné havárie, byly zahrnuty do dokumentu, který doplňuje plán pro nakládání s odpady pro zařízení pro nakládání s odpady kategorie A. Změna 37: Podstata této změny je vyjádřena v čl. 7 odst. 4, který obsahuje všechny okolnosti pro nové posouzení a v případě potřeby pro aktualizaci podmínek povolení. Změna 44: Předcházení znečištění půdy bylo doplněno jako jedno z opatření, která by měl přijmout provozovatel, který z rekultivačních a stavebních důvodů těžebním odpadem vyplňuje vytěžené prostory. Změna 47: Byl přijat požadavek na pravidelné monitorování a kontrolu zařízení pro nakládání s odpady. Změna 63:Rada zaměřila pozornost na emise prachu a plynné emise. Změny 66 – 67 – 68: Tyto změny do velké míry odpovídají ustanovením společného postoje Rady: Členské státy rozhodnou o postupech pro poskytnutí finanční záruky, Komise za tímto účelem vydá technické pokyny (čl. 22 odst. 1 písm. c)) a zahájení jakýchkoli činností spojených s ukládáním odpadu v zařízení pro nakládání s odpady není možné bez složení záruky (čl. 7 odst. 2 písm. d)). Pro zohlednění různých právních systémů v členských státech byla použita formulace „finanční záruka (například složením finančního obnosu, včetně vzájemných záručních fondů financovaných odvětvím) nebo jiná rovnocenná záruka“. Změna 70: Tato změna byla přijata s výhradou záruky, že se použijí právní předpisy Společenství o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí. Změna 71 – 72: Rada přijímá podstatu změny, že má být vypracován soupis uzavřených zařízení pro nakládání s odpady, která mají závažný nepříznivý vliv na životní prostředí nebo která by mohla ve střednědobém nebo krátkodobém časovém horizontu představovat významnou hrozbu pro lidské zdraví nebo životní prostředí. Rada se úpravou změny pokusila uvést v soulad cíl vysoké úrovně ochrany životního prostředí s cílem minimalizace byrokratické zátěže, která vyplývá z povinnosti vypracování takového soupisu. Změna 76: První odrážka přílohy III byla přeformulována s odkazem na „závažnou havárii“; odpovídající definice (čl. 3 odst. 16) obsahuje znění navržené Evropským parlamentem. |
b) |
Následující změny nebyly zapracovány: Odůvodnění Změna 4: Evropský parlament navrhuje vypuštění tohoto bodu odůvodnění, který objasňuje, že rámcová směrnice o odpadech se i nadále použije pro jakékoli aspekty nakládání s těžebními odpady, na které se nevztahuje tato směrnice. Změna 8: Evropský parlament navrhuje vypuštění standardního ustanovení týkajícího se zásady subsidiarity, která by se měla použít na tento návrh. Články Změny 42, 43, 45: Tyto změny překračují oblast působnosti návrhu. Změna 42 by zahrnula materiály, které nejsou odpady; změny 43 a 45 by rozšířily opatření zaměřená na odpady použité jako zásypový materiál na samotné vytěžené prostory. Změny 9, 90, 22, 24, 26, 34, 38, 40, 41, 48, 53, 55, 56, 61, 74: Tyto změny obsahují upřesnění, která Rada z hlediska jejich začlenění do směrnice považovala za příliš konkrétní/nařizující nebo která jsou již zahrnuta v jiných článcích návrhu. Změna 90 byla zapracována do 4. bodu odůvodnění. Změna 65: Rada se domnívá, že tato změna nespadá do oblasti působnosti této směrnice. Změna 69: Tato změna mění formulaci převzatou z Úmluvy OSN o posuzování přeshraničních vlivů na životní prostředí (Úmluva z Espoo). Změny 19, 20, 88: Tyto změny se týkají jazykových nebo terminologických otázek a Rada je nepřijala, aby zajistila soudržnost celého návrhu. Změny 46, 54, 58, 73: Tyto změny obsahují odkazy na právní předpisy Společenství, které jsou použitelné v každém případě; tyto ekologické normy Společenství musejí být v každém případě splněny. Změny 62 a 64: Čl. 13 odst. 4 již stanoví povinnost členských států ukládat těžební odpad do jiného vodního recipientu, než který byl vybudován pro účely ukládání těžebního odpadu pod podmínkou, že provozovatel splňuje příslušné požadavky směrnic 76/464/EHS, 80/68/EHS a 2000/60/ES. |
IV. ZÁVĚR
Ačkoli Rada nemůže přijmout všechny změny schválené Evropským parlamentem, domnívá se, že společný postoj se do velké míry shoduje s výhradami Parlamentu a je v souladu s pozměněným návrhem Komise.
(1) Dokument 10143/03 - KOM(2003) 319 v konečném znění.
(2) Úř. věst. C 80, 30.3.2004, s. 35.
12.7.2005 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
CE 172/26 |
SPOLEČNÝ POSTOJ (ES) č. 24/2005
přijatý Radou dne 18. dubna 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) 2005/ /ES ze dne … o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (optickým zářením) (devatenáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
(2005/C 172 E/02)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise (1), předložený po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost a zdraví při práci,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) |
Podle Smlouvy může Rada pomocí směrnic stanovit minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků. Tyto směrnice by neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků. |
(2) |
Sdělení Komise o jejím akčním programu týkajícím se provádění Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků stanoví zavedení minimálních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost týkajících se expozice zaměstnanců rizikům způsobeným fyzikálními činiteli. V září 1990 přijal Evropský parlament usnesení o tomto akčním programu (4), v němž Komisi vyzývá zejména k vypracování zvláštní směrnice o rizicích způsobených hlukem, vibracemi a všemi ostatními fyzikálními činiteli na pracovišti. |
(3) |
Jako první krok přijaly Evropský parlament a Rada směrnici 2002/44/ES ze dne 25. června 2002 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (vibracemi) (šestnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (5). Dále Evropský parlament a Rada přijaly dne 6. února 2003 směrnici 2003/10/ES o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) (sedmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (6). Poté, dne 29. dubna 2004, přijaly Evropský parlament a Rada směrnici 2004/40/ES o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (elektromagnetickými poli) (osmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (7). |
(4) |
V současné době je nezbytné zavést opatření na ochranu zaměstnanců před riziky spojenými s optickým zářením, vzhledem k jeho účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců, zejména poškození očí a kůže. Záměrem těchto opatření není jen zajistit zdraví a bezpečnost každého zaměstnance jako jednotlivce, ale též vytvořit minimální základ ochrany pro všechny zaměstnance ve Společenství, který zabrání případnému narušení hospodářské soutěže. |
(5) |
Tato směrnice stanoví minimální požadavky, a umožňuje tak členským státům zachovat nebo přijmout přísnější opatření na ochranu zaměstnanců, zejména stanovit nižší limitní hodnoty expozice. Prováděním této směrnice nesmí být odůvodňováno jakékoli zhoršení oproti stavu, který již v členském státě existuje. |
(6) |
Systém ochrany před riziky optického záření se musí bez zbytečných podrobností omezit na vymezení cílů, jichž je třeba dosáhnout, zásad, které mají být dodržovány, a základních hodnot, jež mají být použity, aby umožňoval členským státům uplatňovat minimální požadavky jednotným způsobem. |
(7) |
Úroveň expozice optickému záření lze účinněji snížit začleněním preventivních opatření již do návrhů pracovních míst pracovišť, jakož i volbou pracovního vybavení, postupů a metod, aby se riziko snížilo přednostně u zdroje. Opatření týkající se pracovního vybavení a metod tak přispívají k ochraně zaměstnanců, kteří je používají. V souladu s obecnými zásadami prevence, stanovenými v čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (8), mají prostředky kolektivní ochrany přednost před prostředky individuální ochrany. |
(8) |
Zaměstnavatelé by se měli přizpůsobit technickému pokroku a vědeckým poznatkům o rizicích spojených s expozicí optickému záření s cílem zlepšovat bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců. |
(9) |
Tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, uvedená směrnice se vztahuje na expozici zaměstnanců optickému záření, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice. |
(10) |
Tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu. |
(11) |
Doplňujícího přístupu, který podporuje zásadu zdokonalené právní úpravy a zajišťuje vyšší úroveň ochrany, lze docílit, pokud výrobky zhotovené výrobci zdrojů optického záření a souvisejících zařízení splňují harmonizované normy vypracované za účelem ochrany zdraví a bezpečnosti uživatelů před riziky, které tyto výrobky představují; není tudíž nutné, aby zaměstnavatelé opakovali měření nebo výpočty již provedené výrobcem za účelem zjištění souladu se základními bezpečnostními požadavky pro takové zařízení, uvedenými v platných směrnicích Společenství. |
(12) |
Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (9). |
(13) |
Dodržování limitních hodnot expozice by mělo poskytovat vysokou úroveň ochrany před zdravotními účinky, které mohou být důsledkem expozice optickému záření. Jelikož se však použití limitních hodnot expozice a technických kontrol nepovažuje v případě expozice přírodním zdrojům optického záření za vhodné, jsou při posuzování a snižování rizik spojených s expozicí slunečnímu záření rozhodující preventivní opatření, včetně informování a školení zaměstnanců. |
(14) |
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (10) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily, |
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tato směrnice, která je devatenáctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na ochranu zaměstnanců před riziky pro jejich zdraví a bezpečnost, které vznikají nebo by mohly vzniknout v důsledku expozice optickému záření při jejich práci.
2. Tato směrnice se vztahuje na rizika pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců v důsledku škodlivých účinků způsobených expozicí očí a kůže optickému záření.
3. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo konkrétnější ustanovení obsažená v této směrnici.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) |
„optickým zářením“ jakékoli elektromagnetické záření o vlnové délce mezi 100 nm a 1mm. Spektrum optického záření se dělí na ultrafialové záření, viditelné záření a infračervené záření:
|
b) |
„laserem (zesilovač světla pomocí vynucené emise záření)“ jakýkoliv přístroj, který může produkovat nebo zesilovat elektromagnetické záření ve vlnovém rozsahu optického záření hlavně prostřednictvím procesu řízené vynucené emise; |
c) |
„laserovým zářením“ optické záření z laseru; |
d) |
„nekoherentním zářením“ jakékoliv optické záření jiné než laserové záření; |
e) |
„limitními hodnotami expozice“ limity expozice optickému záření, které vycházejí přímo z prokázaných účinků na zdraví a z údajů o biologickém působení. Dodržování těchto limitů zaručuje, že zaměstnanci, kteří jsou vystaveni umělým zdrojům optického záření, jsou chráněni proti všem známým zdraví škodlivým účinkům; |
f) |
„ozářením (E) nebo hustotou zářivého toku“ zářivý tok na jednotku plochy, vyjádřený ve wattech na metr čtvereční (W m-2); |
g) |
„expozicí záření (H)“ integrál ozáření v čase, vyjádřený v joulech na metr čtvereční (J m-2); |
h) |
„září (L)“ zářivý tok nebo výstupní výkon vztažený na jednotkový prostorový úhel a na jednotku plochy, vyjádřený ve wattech na metr čtvereční na steradián (W m-2 sr-1); |
i) |
„úrovní“ kombinace ozáření, expozice záření a záře, kterým je zaměstnanec vystaven. |
Článek 3
Limitní hodnoty expozice
1. Limitní hodnoty expozice pro nekoherentní záření jiné než vyzařované přírodními zdroji optického záření jsou stanoveny v příloze I.
2. Limitní hodnoty expozice pro laserové záření jsou stanoveny v příloze II.
ODDÍL II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮ
Článek 4
Určení expozice a hodnocení rizik
1. Při plnění povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel v případě zaměstnanců vystavených umělým zdrojům optického záření vyhodnocuje a podle potřeby měří nebo vypočítává úrovně expozice optickému záření, kterému mohou být zaměstnanci vystaveni, tak, aby bylo možno stanovit a provést opatření nezbytná k omezení expozice na úroveň platných limitů. Metodika použitá pro hodnocení, měření nebo výpočty se v případě laserového záření řídí normami Mezinárodní elektrotechnické komise (IEC) a v případě nekoherentního záření doporučeními Mezinárodní komise pro osvětlení (CIE) a Evropského výboru pro normalizaci (CEN). V případě expozic, které nejsou zahrnuty do uvedených norem a doporučení, a do té doby, než budou k dispozici příslušné normy nebo doporučení EU, se hodnocení, měření nebo výpočty provedou s využitím dostupných vnitrostátních nebo mezinárodních vědecky podložených zásad. V obou případech expozice se při hodnocení mohou zohlednit údaje poskytnuté výrobcem zařízení, vztahují-li se na ně příslušné směrnice Společenství.
2. Při plnění povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel v případě zaměstnanců vystavených přírodním zdrojům optického záření vyhodnocuje zdravotní a bezpečnostní riziko tak, aby bylo možno stanovit a provést opatření nezbytná k omezení těchto rizik.
3. Hodnocení, měření nebo výpočty podle odstavce 1 a hodnocení podle odstavce 2 plánují a vykonávají ve vhodných intervalech způsobilé služby nebo osoby, zejména s přihlédnutím k článkům 7 a 11 směrnice 89/391/EHS týkajícím se potřebné způsobilosti osob a služeb a projednání se zaměstnanci a jejich účasti. Údaje získané hodnocením, včetně údajů získaných měřením nebo výpočty úrovně expozice podle odstavce 1, se uchovávají ve formě, která umožňuje do nich později nahlížet.
4. V souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 89/391/EHS musí zaměstnavatel při hodnocení rizik věnovat zvláštní pozornost:
a) |
úrovni, vlnové délce a trvání expozice umělým zdrojům optického záření; |
b) |
expozici přírodním zdrojům optického záření; |
c) |
limitním hodnotám expozice podle článku 3 této směrnice; |
d) |
všem účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců, kteří patří ke zvlášť ohroženým rizikovým skupinám; |
e) |
všem možným účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců vyvolaným vzájemným působením optického záření a světlocitlivých chemických látek na pracovišti; |
f) |
všem nepřímým účinkům, jako dočasnému oslepení, výbuchu nebo požáru; |
g) |
existenci záložního zařízení určeného ke snížení úrovně expozice optickému záření; |
h) |
odpovídajícím informacím získaným ze zdravotního dohledu včetně zveřejněných informací, pokud je to možné; |
i) |
mnohočetným zdrojům expozice optickému záření; |
j) |
zařazení laseru, jak je definováno v souladu s příslušnou normou IEC, a každému obdobnému zařazení týkajícímu se jakéhokoliv umělého zdroje, který může způsobit poškození stejného rozsahu jako laser třídy 3B nebo 4; |
k) |
údajům poskytnutým v souladu s příslušnými směrnicemi Společenství výrobci zdrojů optického záření a souvisejícího pracovního zařízení. |
5. Zaměstnavatel musí mít k dispozici hodnocení rizik v souladu s čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice 89/391/EHS a musí určit, která opatření musí být přijata v souladu s články 5 a 6 této směrnice. Hodnocení rizik se zaznamenává na vhodné médium podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí; může zahrnovat zdůvodnění zaměstnavatele, proč není další podrobné hodnocení rizik z důvodů povahy a rozsahu rizik v souvislosti s optickým zářením nutné. Hodnocení rizik je pravidelně aktualizováno, zejména dojde-li k podstatným změnám, které je mohou činit zastaralými, nebo pokud se to na základě výsledků zdravotního dohledu jeví jako nezbytné.
Článek 5
Ustanovení zaměřená na odstranění nebo snížení rizik
1. S přihlédnutím k technickému pokroku a dostupnosti opatření na potlačení rizika u jeho zdroje se rizika vyplývající z expozice optickému záření odstraňují nebo snižují na minimum.
Snížení rizik vznikajících expozicí optickému záření se zakládá na obecných zásadách prevence stanovených ve směrnici 89/391/EHS.
2. V případech, kdy hodnocení rizik provedené podle čl. 4 odst. 1 ve vztahu k zaměstnancům vystaveným umělým zdrojům optického záření odhalí, že mohou být překročeny limitní hodnoty expozice, zaměstnavatel vypracuje a provede akční plán zahrnující technická nebo organizační opatření s přihlédnutím zejména k:
a) |
jiným pracovním metodám, které snižují riziko způsobené optickým zářením; |
b) |
volbě zařízení vyzařujícího méně optického záření, s přihlédnutím k práci, která má být vykonána; |
c) |
technickým opatřením zaměřeným na snížení optického záření – v případě nutnosti i použití blokovacích zařízení, stínění nebo podobných ochranných prostředků; |
d) |
vhodným programům údržby pracovního vybavení, pracoviště a systémů na pracovišti; |
e) |
návrhu a dispozici pracovišť a pracovních míst; |
f) |
omezení trvání a úrovně expozice; |
g) |
dostupnosti vhodných osobních ochranných pracovních prostředků; |
h) |
pokynům výrobce zařízení, vztahuje-li se na ně příslušné směrnice Společenství. |
3. V případech, kdy hodnocení rizik provedené podle čl. 4 odst. 2 odhalí riziko pro zaměstnance vystavené přírodním zdrojům optického záření, zaměstnavatel vypracuje a provede akční plán zahrnující technická nebo organizační opatření tak, aby byla snížena rizika pro zdraví a bezpečnost na minimum.
4. Pracoviště, na kterých mohou být zaměstnanci vystaveni úrovni optického záření z umělých zdrojů překračující limitní hodnoty expozice, se na základě hodnocení rizik podle článku 4 opatřují vhodnými značkami podle směrnice Rady 92/58/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnostní nebo zdravotní značky na pracovišti (devátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (11). Je-li to technicky proveditelné a existuje-li riziko, že by limitní hodnoty expozice mohly být překročeny, musí být dotyčná místa ohraničena a přístup k nim omezen.
5. Jsou-li navzdory opatřením přijatým zaměstnavatelem k dosažení souladu s touto směrnicí ve vztahu k umělým zdrojům optického záření překročeny limitní hodnoty expozice, musí zaměstnavatel neprodleně přijmout opatření ke snížení expozice pod limitní hodnoty expozice. Zaměstnavatel zjistí příčiny překročení limitních hodnot expozice a příslušným způsobem upraví ochranná a preventivní opatření, aby zabránil jejich opětovnému překročení. Expozice zaměstnanců nesmí v žádném případě překročit limitní hodnoty expozice.
6. Na základě článku 15 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel přizpůsobí opatření uvedená v tomto článku požadavkům zaměstnanců, kteří patří k zvlášť ohroženým rizikovým skupinám.
Článek 6
Informování a školení zaměstnanců
Aniž jsou dotčeny články 10 a 12 směrnice 89/391/EHS, zajistí zaměstnavatel, aby zaměstnanci, kteří jsou při práci vystaveni rizikům vyplývajícím z optického záření, nebo jejich zástupci obdrželi nezbytné informace a školení o výsledcích hodnocení rizik podle článku 4 této směrnice, týkající se zejména:
a) |
opatření přijatých na základě této směrnice; |
b) |
limitních hodnot expozice a souvisejících možných rizik; |
c) |
výsledků hodnocení, měření nebo výpočtů úrovně expozice optickému záření podle článku 4 této směrnice spolu s vysvětlením jejich významu a možných rizik; |
d) |
způsobů, jak rozpoznat zdraví škodlivé účinky expozice a jak je ohlašovat; |
e) |
okolností, za nichž mají zaměstnanci nárok na zdravotní dohled; |
f) |
bezpečných zdravotních postupů k minimalizaci rizik souvisejících s expozicí; |
g) |
správného používání vhodných ochranných pracovních prostředků. |
Článek 7
Projednání se zaměstnanci a jejich účast
V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, a umožňují jejich účast.
ODDÍL III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Zdravotní dohled
1. Aniž je dotčen článek 14 směrnice 89/391/EHS, členské státy přijmou opatření pro zajištění přiměřeného zdravotního dohledu nad zaměstnanci, u kterých výsledky hodnocení rizik podle článku 4 této směrnice odhalí významné zdravotní riziko. Tato opatření, včetně zvláštních požadavků na zdravotní záznamy a jejich dostupnost, se zavedou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
2. Členské státy přijmou opatření k zajištění toho, aby se o každém zaměstnanci, který podléhá zdravotnímu dohledu v souladu s odstavcem 1, vedly a aktualizovaly osobní zdravotní záznamy. Zdravotní záznamy obsahují shrnutí výsledků prováděného zdravotního dohledu. Jsou vedeny vhodným způsobem, aby do nich bylo později možné nahlížet, přičemž se dbá na jejich důvěrnou povahu. Příslušnému orgánu musí být na požádání poskytnuta kopie odpovídajících záznamů, s přihlédnutím k jejich důvěrné povaze. Zaměstnanci mají na svou žádost přístup ke svým osobním zdravotním záznamům.
3. Pokud se v rámci zdravotního dohledu zjistí, že zaměstnanec trpí identifikovatelnou chorobou nebo nepříznivými zdravotními následky, které lékař nebo závodní lékař považuje za důsledek expozice optickému záření při práci,
a) |
lékař nebo jiná vhodně kvalifikovaná osoba informuje zaměstnance o výsledku, který se jej osobně týká. Zaměstnanec zejména obdrží informace a doporučení ohledně zdravotního dohledu, kterému by se měl podrobit po ukončení expozice; |
b) |
zaměstnavatel bude informován o všech významných nálezech zdravotního dohledu, s přihlédnutím k lékařskému tajemství; |
c) |
zaměstnavatel:
|
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví vhodné sankce, které se uloží v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých v souladu s tuto směrnicí. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Technické úpravy
1. Úpravy limitních hodnot expozice uvedených v přílohách přijímají Evropský parlament a Rada postupem stanoveným v čl. 137 odst. 2 Smlouvy.
2. Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s
a) |
přijetím směrnic v oblasti technické harmonizace a normalizace týkajících se navrhování, stavby, výroby nebo konstrukce pracovního vybavení nebo pracovišť; |
b) |
technickým rozvojem, změnami nejdůležitějších harmonizovaných evropských norem nebo mezinárodních specifikací a novými vědeckými poznatky týkajícími se expozice optickému záření při práci |
se přijímají postupem podle čl. 11 odst. 2.
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor uvedený v článku 17 směrnice 89/391/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
ODDÍL IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Zprávy
Každých pět let podají členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise každých pět let informuje Evropský parlament, Radu, Evropský hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost a zdraví při práci o obsahu těchto zpráv, o svém vyhodnocení vývoje v příslušné oblasti a o každé činnosti, která by mohla být vzhledem k novým vědeckým poznatkům opodstatněná.
Článek 13
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do … (12). Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V … dne …
Za Evropský parlament
předseda
...
Za Radu
předseda
...
(1) Úř. věst. C 77, 18.3.1993, s. 12 a Úř. věst. C 230, 19.8.1994, s. 3.
(2) Úř. věst. C 249, 13.9.1993, s. 28.
(3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 20. dubna 1994 (Úř. věst. C 128, 9.5.1994, s. 146), potvrzené dne 16. září 1999 (Úř. věst. C 54, 25.2.2000, s. 75), společný postoj Rady ze dne 18. dubna 2005 a postoj Evropského parlamentu ze dne …. (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).
(4) Úř. věst. C 260, 15.10.1990, s. 167.
(5) Úř. věst. L 177, 6.7.2002, s. 13.
(6) Úř. věst. L 42, 15.2.2003, s. 38.
(7) Úř. věst. L 159, 30.4.2004, s. 1; opraveno v Úř. věst. L 184, 24.5.2004, s. 1.
(8) Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1. Směrnice ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).
(9) Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.
(10) Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.
(11) Úř. věst. L 245, 26.8.1992, s. 23.
(12) 4 roky po vstupu této směrnice v platnost.
PŘÍLOHA I
NEKOHERENTNÍ OPTICKÉ ZÁŘENÍ
Biofyzikálně významné hodnoty expozice optickému záření je možno stanovit pomocí níže uvedených vzorců. Výběr vzorců závisí na rozsahu záření vyzařovaného zdrojem a výsledky je třeba porovnat s odpovídajícími limitními hodnotami expozice uvedenými v tabulce 1.1. Danému zdroji optického záření může odpovídat více hodnot expozice a odpovídajících limitních hodnot expozice.
Označení a) až o) odkazuje na odpovídající řádky tabulky 1.1.
a) |
|
(Heff platí pouze v rozsahu 180 až 400 nm) |
b) |
|
(HUVA platí pouze v rozsahu 315 až 400 nm) |
c), d) |
|
(LB platí pouze v rozsahu 300 až 700 nm) |
e), f) |
|
(EB platí pouze v rozsahu 300 až 700 nm) |
g) až l) |
|
(Příslušné hodnoty λ1 a λ2 jsou uvedeny v tabulce 1.1) |
m), n) |
|
(EIR platí pouze v rozsahu 780 až 3 000 nm) |
o) |
|
(Hkůže platí pouze v rozsahu 380 až 3 000 nm) |
Pro účely této směrnice lze výše uvedené vzorce nahradit následujícími výrazy a použitím nespojitých hodnot stanovených v následujících tabulkách:
a) |
|
a Heff = Eeff · Δt |
b) |
|
a HUVA = EUVA · Δt |
c), d) |
|
|
e), f) |
|
|
g) až l) |
|
(Příslušné hodnoty λ1 a λ2 jsou uvedeny v tabulce 1.1) |
m), n) |
|
|
o) |
|
a Hkůže = Ekůže·Δt |
Poznámky:
Eλ (λ,t), Eλ |
spektrální ozáření nebo spektrální hustota zářivého toku: zářivý tok na jednotku plochy, vyjádřený ve wattech na metr čtvereční na nanometr [W m-2 nm-1]; hodnoty Eλ (λ,t) a Eλ pocházejí z měření nebo mohou být poskytnuty výrobcem zařízení; |
Eeff |
efektivní ozáření (rozsah UV): vypočtené ozáření v rozsahu vlnových délek ultrafialového záření 180 až 400 nm spektrálně vážené koeficientem S(λ), vyjádřené ve wattech na metr čtvereční [W m-2]; |
H |
expozice záření, integrál ozáření v čase, vyjádřená v joulech na metr čtvereční [J m-2]; |
Heff |
efektivní expozice záření: expozice záření spektrálně vážená koeficientem S (λ), vyjádřená v joulech na metr čtvereční [J m-2]; |
EUVA |
celkové ozáření (UVA): vypočtené ozáření v rozsahu vlnových délek UVA 315 až 400 nm, vyjádřené ve wattech na metr čtvereční [W m-2]; |
HUVA |
expozice záření, integrál v čase a vlnové délce nebo součet ozáření ve vlnovém rozsahu UVA 315 až 400 nm, vyjádřená v joulech na metr čtvereční [J m-2]; |
S (λ) |
spektrální váhový koeficient zohledňující závislost zdravotních účinků UV záření na oči a kůži na vlnové délce (tabulka 1.2) [bezrozměrný]; |
t, Δt |
čas, doba expozice, vyjádřená v sekundách [s]; |
λ |
vlnová délka, vyjádřená v nanometrech [nm]; |
Δ λ |
rozsah vlnové délky vypočteného nebo změřeného intervalu, vyjádřený v nanometrech [nm]; |
Lλ (λ), Lλ |
spektrální zář zdroje, vyjádřená ve wattech na metr čtvereční na steradián na nanometr [W m- 2 sr –1 nm-1]; |
R (λ) |
spektrální váhový koeficient zohledňující závislost tepelného poškození oka způsobeného viditelným nebo infračerveným zářením na vlnové délce (tabulka 1.3) [bezrozměrný]; |
LR |
efektivní zář (tepelné poškození): vypočtená zář spektrálně vážená koeficientem R (λ), vyjádřená ve wattech na metr čtvereční na steradián [W m-2 sr –1]; |
B (λ) |
spektrální váhový koeficient zohledňující závislost fotochemického poškození oka způsobeného zářením modrého světla na vlnové délce (tabulka 1.3) [bezrozměrný]; |
LB |
efektivní zář (modré světlo): vypočtená zář spektrálně vážená koeficientem B (λ), vyjádřená ve wattech na metr čtvereční na steradián [W m-2 sr –1]; |
EB |
efektivní ozáření (modré světlo): vypočtené ozáření spektrálně vážené koeficientem B (λ), vyjádřené ve wattech na metr čtvereční [W m-2]; |
EIR |
celkové ozáření (tepelné poškození): vypočtené ozáření v rozsahu vlnových délek infračerveného záření 780 až 3 000 nm, vyjádřené ve wattech na metr čtvereční [W m-2]; |
Ekůže |
celkové ozáření (viditelné záření, záření IRA a IRB): vypočtené ozáření v rozsahu vlnových délek viditelného a infračerveného záření 380 až 3 000 nm, vyjádřené ve wattech na metr čtvereční [W m-2]; |
Hkůže |
expozice záření, integrál v čase a vlnové délce nebo součet ozáření ve vlnovém rozsahu viditelného a infračerveného záření 380 až 3 000 nm, vyjádřená v joulech na metr čtvereční [J m-2]; |
α |
zorný úhel: zorný úhel patrného zdroje, viděného z určitého bodu v prostoru, vyjádřený v miliradiánech (mrad). Patrný zdroj je skutečný nebo virtuální objekt, který vytváří nejmenší možný obraz na sítnici. |
Tabulka 1.1:
Limitní hodnoty expozice pro nekoherentní optické záření
Index |
Vlnová délka nm |
Limitní hodnota expozice |
Jednotky |
Poznámka |
Část těla |
Riziko |
||
a. |
180–400 (UVA, UVB a UVC) |
Heff = 30 Denní hodnota 8 hodin |
[J m-2] |
|
|
Photokeratitis conjunctivitis cataractogenesis erythema elastosis rakovina kůže |
||
b. |
315–400 (UVA) |
HUVA = 104 Denní hodnota 8 hodin |
[J m-2] |
|
|
cataractogenesis |
||
c. |
300–700 (modré světlo) viz poznámka 1 |
|
LB:[W m-2 sr-1] t: [sekundy] |
pro α ≥ 11 mrad |
|
photoretinitis |
||
pro t ≤ 10 000 s |
||||||||
d. |
300–700 (modré světlo) viz poznámka 1 |
LB = 100 pro t > 10 000 s |
[W m-2 sr-1] |
|||||
e. |
300–700 (modré světlo) viz poznámka 1 |
|
EB: [W m-2] t: [sekundy] |
pro α < 11 mrad viz poznámka 2 |
||||
pro t ≤ 10 000 s |
||||||||
f. |
300–700 (modré světlo) viz poznámka 1 |
EB= 0,01 t >10 000 s |
[W m-2] |
|||||
g. |
380–1 400 (viditelné a IRA) |
|
[W m-2 sr-1] |
Cα = 1,7 pro α ≤ 1,7 mrad Cα = α pro 1,7 ≤ α ≤ 100 mrad Cα = 100 pro α > 100 mrad λ1= 380; λ2= 1400 |
|
popálení sítnice |
||
pro t >10 s |
||||||||
h. |
380–1 400 (viditelné a IRA) |
|
LR:[W m-2 sr-1] t: [sekundy] |
|||||
pro 10 μs ≤ t ≤ 10 s |
||||||||
i. |
380–1 400 (viditelné a IRA) |
|
[W m-2 sr-1] |
|||||
pro t <10 μs |
||||||||
j. |
780–1 400 (IRA) |
|
[W m-2 sr-1] |
Cα= 11 pro α ≤ 11 mrad Cα = α pro 11≤ α ≤ 100 mrad Cα = 100 pro α > 100 mrad (zorné pole pro měření: 11 mrad) λ1= 780; λ2= 1400 |
|
popálení sítnice |
||
pro t > 10 s |
||||||||
k. |
780–1 400 (IRA) |
|
LR: [W m-2 sr-1] t: [sekundy] |
|||||
pro 10 μs ≤ t ≤ 10 s |
||||||||
l. |
780–1 400 (IRA) |
|
[W m-2 sr-1] |
|||||
pro t < 10 μs |
||||||||
m. |
780–3 000 (IRA a IRB) |
EIR= 18 000 t-0,75 pro t ≤ 1 000 s |
E: [Wm-2] t: [sekundy] |
|
|
popálení rohovky cataractogenesis |
||
n. |
780–3 000 (IRA a IRB) |
EIR= 100 pro t > 1 000 s |
[W m-2] |
|||||
o. |
380–3 000 (viditelné, IRA a IRB) |
Hkůže = 20 000 t0,25 pro t < 10 s |
H: [J m-2] t: [sekundy] |
|
kůže |
popálení |
||
Poznámka 1: Rozsah 300 až 700 nm zahrnuje část UVB, celé UVA a většinu viditelného záření; související rizika se však běžně označují jako rizika „modrého světla“. Modré světlo v přesném slova smyslu zahrnuje pouze rozsah přibližně 400 až 490 nm. Poznámka 2: V případě pevné fixace velmi malých zdrojů se zorným úhlem < 11mrad může být LB převedeno na EB. To běžně platí pouze pro oftalmologické přístroje nebo stabilizované oko během narkózy. Maximální doba „upřeného pohledu“ na zdroj se vypočte podle vzorce: tmax = 100/EB, kde EB je vyjádřeno ve W m-2. Tato hodnota nepřesáhne díky očním pohybům při běžném vidění 100 s. |
Tabulka 1.2:
S (λ) [bezrozměrný], 180 nm až 400 nm
λ v nm |
S (λ) |
180 |
0,0120 |
181 |
0,0126 |
182 |
0,0132 |
183 |
0,0138 |
184 |
0,0144 |
185 |
0,0151 |
186 |
0,0158 |
187 |
0,0166 |
188 |
0,0173 |
189 |
0,0181 |
190 |
0,0190 |
191 |
0,0199 |
192 |
0,0208 |
193 |
0,0218 |
194 |
0,0228 |
195 |
0,0239 |
196 |
0,0250 |
197 |
0,0262 |
198 |
0,0274 |
199 |
0,0287 |
200 |
0,0300 |
201 |
0,0334 |
202 |
0,0371 |
203 |
0,0412 |
204 |
0,0459 |
205 |
0,0510 |
206 |
0,0551 |
207 |
0,0595 |
208 |
0,0643 |
209 |
0,0694 |
210 |
0,0750 |
211 |
0,0786 |
212 |
0,0824 |
213 |
0,0864 |
214 |
0,0906 |
215 |
0,0950 |
216 |
0,0995 |
217 |
0,1043 |
218 |
0,1093 |
219 |
0,1145 |
220 |
0,1200 |
221 |
0,1257 |
222 |
0,1316 |
223 |
0,1378 |
224 |
0,1444 |
225 |
0,1500 |
226 |
0,1583 |
227 |
0,1658 |
228 |
0,1737 |
229 |
0,1819 |
230 |
0,1900 |
231 |
0,1995 |
232 |
0,2089 |
233 |
0,2188 |
234 |
0,2292 |
235 |
0,2400 |
236 |
0,2510 |
237 |
0,2624 |
238 |
0,2744 |
239 |
0,2869 |
240 |
0,3000 |
241 |
0,3111 |
242 |
0,3227 |
243 |
0,3347 |
244 |
0,3471 |
245 |
0,3600 |
246 |
0,3730 |
247 |
0,3865 |
248 |
0,4005 |
249 |
0,4150 |
250 |
0,4300 |
251 |
0,4465 |
252 |
0,4637 |
253 |
0,4815 |
254 |
0,5000 |
255 |
0,5200 |
256 |
0,5437 |
257 |
0,5685 |
258 |
0,5945 |
259 |
0,6216 |
260 |
0,6500 |
261 |
0,6792 |
262 |
0,7098 |
263 |
0,7417 |
264 |
0,7751 |
265 |
0,8100 |
266 |
0,8449 |
267 |
0,8812 |
268 |
0,9192 |
269 |
0,9587 |
270 |
1,0000 |
271 |
0,9919 |
272 |
0,9838 |
273 |
0,9758 |
274 |
0,9679 |
275 |
0,9600 |
276 |
0,9434 |
277 |
0,9272 |
278 |
0,9112 |
279 |
0,8954 |
280 |
0,8800 |
281 |
0,8568 |
282 |
0,8342 |
283 |
0,8122 |
284 |
0,7908 |
285 |
0,7700 |
286 |
0,7420 |
287 |
0,7151 |
288 |
0,6891 |
289 |
0,6641 |
290 |
0,6400 |
291 |
0,6186 |
292 |
0,5980 |
293 |
0,5780 |
294 |
0,5587 |
295 |
0,5400 |
296 |
0,4984 |
297 |
0,4600 |
298 |
0,3989 |
299 |
0,3459 |
300 |
0,3000 |
301 |
0,2210 |
302 |
0,1629 |
303 |
0,1200 |
304 |
0,0849 |
305 |
0,0600 |
306 |
0,0454 |
307 |
0,0344 |
308 |
0,0260 |
309 |
0,0197 |
310 |
0,0150 |
311 |
0,0111 |
312 |
0,0081 |
313 |
0,0060 |
314 |
0,0042 |
315 |
0,0030 |
316 |
0,0024 |
317 |
0,0020 |
318 |
0,0016 |
319 |
0,0012 |
320 |
0,0010 |
321 |
0,000819 |
322 |
0,000670 |
323 |
0,000540 |
324 |
0,000520 |
325 |
0,000500 |
326 |
0,000479 |
327 |
0,000459 |
328 |
0,000440 |
329 |
0,000425 |
330 |
0,000410 |
331 |
0,000396 |
332 |
0,000383 |
333 |
0,000370 |
334 |
0,000355 |
335 |
0,000340 |
336 |
0,000327 |
337 |
0,000315 |
338 |
0,000303 |
339 |
0,000291 |
340 |
0,000280 |
341 |
0,000271 |
342 |
0,000263 |
343 |
0,000255 |
344 |
0,000248 |
345 |
0,000240 |
346 |
0,000231 |
347 |
0,000223 |
348 |
0,000215 |
349 |
0,000207 |
350 |
0,000200 |
351 |
0,000191 |
352 |
0,000183 |
353 |
0,000175 |
354 |
0,000167 |
355 |
0,000160 |
356 |
0,000153 |
357 |
0,000147 |
358 |
0,000141 |
359 |
0,000136 |
360 |
0,000130 |
361 |
0,000126 |
362 |
0,000122 |
363 |
0,000118 |
364 |
0,000114 |
365 |
0,000110 |
366 |
0,000106 |
367 |
0,000103 |
368 |
0,000099 |
369 |
0,000096 |
370 |
0,000093 |
371 |
0,000090 |
372 |
0,000086 |
373 |
0,000083 |
374 |
0,000080 |
375 |
0,000077 |
376 |
0,000074 |
377 |
0,000072 |
378 |
0,000069 |
379 |
0,000066 |
380 |
0,000064 |
381 |
0,000062 |
382 |
0,000059 |
383 |
0,000057 |
384 |
0,000055 |
385 |
0,000053 |
386 |
0,000051 |
387 |
0,000049 |
388 |
0,000047 |
389 |
0,000046 |
390 |
0,000044 |
391 |
0,000042 |
392 |
0,000041 |
393 |
0,000039 |
394 |
0,000037 |
395 |
0,000036 |
396 |
0,000035 |
397 |
0,000033 |
398 |
0,000032 |
399 |
0,000031 |
400 |
0,000030 |
Tabulka 1.3
B (λ), R (λ) [bezrozměrné], 380 nm až 1400 nm
λ v nm |
B(λ) |
R (λ) |
300 ≤ λ < 380 |
0,01 |
— |
380 |
0,01 |
0,1 |
385 |
0,013 |
0,13 |
390 |
0,025 |
0,25 |
395 |
0,05 |
0,5 |
400 |
0,1 |
1 |
405 |
0,2 |
2 |
410 |
0,4 |
4 |
415 |
0,8 |
8 |
420 |
0,9 |
9 |
425 |
0,95 |
9,5 |
430 |
0,98 |
9,8 |
435 |
1 |
10 |
440 |
1 |
10 |
445 |
0,97 |
9,7 |
450 |
0,94 |
9,4 |
455 |
0,9 |
9 |
460 |
0,8 |
8 |
465 |
0,7 |
7 |
470 |
0,62 |
6,2 |
475 |
0,55 |
5,5 |
480 |
0,45 |
4,5 |
485 |
0,32 |
3,2 |
490 |
0,22 |
2,2 |
495 |
0,16 |
1,6 |
500 |
0,1 |
1 |
500 < λ ≤ 600 |
100,02·(450 - λ) |
1 |
600 < λ ≤ 700 |
0,001 |
1 |
700 < λ ≤ 1 050 |
— |
100,002·(700 - λ) |
1 050 < λ ≤ 1 150 |
— |
0,2 |
1 150 < λ ≤ 1 200 |
— |
0,2 · 100,02·(1 150 - λ) |
1 200 < λ ≤ 1 400 |
— |
0,02 |
PŘÍLOHA II
OPTICKÉ ZÁŘENÍ LASERŮ
Biofyzikálně významné hodnoty expozice optickému záření je možno určit pomocí níže uvedených vzorců. Výběr vzorců závisí na vlnové délce a době záření vyzařovaného zdrojem a výsledky je třeba porovnat s odpovídajícími limitními hodnotami expozice uvedenými v tabulkách 2.2–2.4. Danému zdroji optického záření může odpovídat více hodnot expozice a odpovídajících limitních hodnot expozice.
Koeficienty použité pro výpočty v tabulkách 2.2–2.4 jsou uvedeny v tabulce 2.5 a korekční koeficienty pro opakovanou expozici jsou uvedeny v tabulce 2.6.
Poznámky:
dP |
zářivý tok vyjádřený ve wattech [W]; |
dA |
plocha vyjádřená v metrech čtverečních [m2]; |
E (t), E |
ozáření nebo hustota zářivého toku: zářivý tok na jednotku plochy, většinou vyjadřovaný ve wattech na metr čtvereční (W m-2); hodnoty E(t), E pocházejí z měření nebo mohou být poskytnuty výrobcem zařízení; |
H |
expozice záření, integrál ozáření v čase, vyjádřený v joulech na metr čtvereční [J m-2]; |
t |
čas, doba expozice, vyjádřená v sekundách [s]; |
λ |
vlnová délka, vyjádřená v nanometrech [nm]; |
γ |
mezní úhel zorného pole pro měření, vyjádřený v miliradiánech [mrad]; |
γm |
úhel zorného pole pro měření, vyjádřený v miliradiánech [mrad]; |
α |
zorný úhel zdroje, vyjádřený v miliradiánech [mrad]; limitní otvor: kruhový průřez, na kterém se měří ozáření a expozice záření; |
G |
integrovaná zář: integrál záře v čase za danou dobu expozice, vyjádřený jako zářivá energie na jednotku plochy zářícího povrchu na jednotkový prostorový úhel vyzařování v joulech na metr čtvereční na steradián [J m-2 sr -1]. |
Tabulka 2.1:
Rizika ozáření
Vlnová délka [nm] λ |
Rozsah záření |
Postižený orgán |
Riziko |
Tabulka limitních hodnot expozice |
180 až 400 |
UV |
oko |
fotochemické poškození a tepelné poškození |
2.2, 2.3 |
180 až 400 |
UV |
kůže |
erythema |
2.4 |
400 až 700 |
viditelné |
oko |
poškození sítnice |
2.2 |
400 až 600 |
viditelné |
oko |
fotochemické poškození |
2.3 |
400 až 700 |
viditelné |
kůže |
tepelné poškození |
2.4 |
700 až 1 400 |
IRA |
oko |
tepelné poškození |
2.2, 2.3 |
700 až 1 400 |
IRA |
kůže |
tepelné poškození |
2.4 |
1 400 až 2 600 |
IRB |
oko |
tepelné poškození |
2.2 |
2 600 až 106 |
IRC |
oko |
tepelné poškození |
2.2 |
1 400 až 106 |
IRB, IRC |
oko |
tepelné poškození |
2.3 |
1 400 až 106 |
IRB, IRC |
kůže |
tepelné poškození |
2.4 |
Tabulka 2.2
Limitní hodnoty expozice oka laserovému záření – Krátká doba expozice < 10 s
Vlnová délka (1) [nm] |
Otvor |
Doba expozice [s] |
|||||||
10-13–10-11 |
10-11–10-9 |
10-9–10-7 |
10-7–1,8 · 10-5 |
1,8 · 10-5–5 · 10-5 |
5 · 10-5–10-3 |
10-3–101 |
|||
UVC |
180-280 |
1 mm pro t<0,3 s; 1,5 · t0.375 pro 0,3<t<10 s |
E = 3 · 1010 · [W m-2] (3) |
H = 30 [J m-2] |
|||||
UVB |
280-302 |
||||||||
303 |
H = 40 [J m-2] |
jestliže t < 2,6 · 10-9 pak H = 5,6 · 103 t 0,25 [J m-2 ] (4) |
|||||||
304 |
H = 60 [J m-2] |
jestliže t < 1,3 · 10-8 pak H = 5,6 · 103 t 0,25 [J m-2 ] (4) |
|||||||
305 |
H = 100 [J m-2] |
jestliže t < 1,0 · 10-7 pak H = 5,6 · 103 t 0,25[J m-2 ] (4) |
|||||||
306 |
H = 160 [J m-2] |
jestliže t < 6,7 · 10-7 pak H = 5,6 · 103 t 0,25[J m-2 ] (4) |
|||||||
307 |
H = 250 [J m-2] |
jestliže t < 4,0 · 10-6 pak H = 5,6 · 103 t 0,25 [J m-2 ] (4) |
|||||||
308 |
H = 400 [J m-2] |
jestliže t < 2,6 · 10-5 pak H = 5,6 · 103 t 0,25 [J m-2] (4) |
|||||||
309 |
H = 630 [J m-2] |
jestliže t < 1,6 · 10-4 pak H = 5,6 · 103 t 0,25[J m-2 ] (4) |
|||||||
310 |
H = 103 [J m-2] |
jestliže t < 1,0 · 10-3 pak H = 5,6 · 103 t 0,25 [J m-2 ] (4) |
|||||||
311 |
H = 1,6·103 [J m-2] |
jestliže t < 6,7 · 10-3 pak H = 5,6 · 103 t 0,25 [J m-2 ] (4) |
|||||||
312 |
H = 2,5·103 [J m-2] |
jestliže t < 4,0 · 10-2 pak H = 5,6 · 103 t 0,25 [J m-2 ] (4) |
|||||||
313 |
H = 4,0·103 [J m-2] |
jestliže t < 2,6 · 10-1 pak H = 5,6 · 103 t 0,25 [J m-2 ] (4) |
|||||||
314 |
H = 6,3·103 [J m-2] |
jestliže t < 1,6 · 100pak H = 5,6 · 103 t 0.25 [J m-2 ] (4) |
|||||||
UVA |
315-400 |
H = 5,6 ·103 t0,25 [J m-2] |
|||||||
Viditelné a IRA |
400-700 |
7 mm |
H = 1,5·10-4CE [Jm-2] |
H = 2,7·104 t0,75 CE [Jm-2] |
H = 5·10-3 CE [Jm-2] |
H = 18 · t0,75 CE [Jm-2] |
|||
700-1 050 |
H = 1,5·10-4 CA CE [Jm-2] |
H=2,7·104 t0,75 CA CE [Jm-2] |
H = 5·10-3 CA CE [Jm-2] |
H = 18 · t0,75 CA CE [Jm-2] |
|||||
1 050-1 400 |
H = 1,5·10-3 CC CE [Jm-2] |
H =2,7·105 t0,75 CC CE [Jm-2] |
H = 5·10-2 CC CE [Jm-2] |
H = 90 · t0,75 CC CE [Jm-2] |
|||||
IRB a IRC |
1 400-1 500 |
E = 1012 [W m-2] (3) |
H = 103 [Jm-2] |
H=5,6·103 · t0,25 [Jm-2] |
|||||
1 500-1 800 |
E = 1013 [W m-2] (3) |
H = 104 [Jm-2] |
|||||||
1 800-2 600 |
E = 1012 [W m-2] (3) |
H = 103 [Jm-2] |
H=5,6·103 · t0,25 [Jm-2] |
||||||
2 600-106 |
E = 1011 [W m-2] (3) |
H=100 [Jm-2] |
H = 5,6·103 · t0,25 [Jm-2] |
Tabulka 2.3
Limitní hodnoty expozice oka laserovému záření – Dlouhá doba expozice ≥ 10 s
Vlnová délka (5)[nm] |
Otvor |
Doba expozice [s] |
|||||||||
101 – 102 |
102 – 104 |
104 – 3 · 104 |
|||||||||
UVC |
180-280 |
3,5 mm |
H = 30 [J m-2] |
||||||||
UVB |
280-302 |
||||||||||
303 |
H = 40 [J m-2] |
||||||||||
304 |
H = 60 [J m-2] |
||||||||||
305 |
H = 100 [J m-2] |
||||||||||
306 |
H = 160 [J m-2] |
||||||||||
307 |
H = 250 [J m-2] |
||||||||||
308 |
H = 400 [J m-2] |
||||||||||
309 |
H = 630 [J m-2] |
||||||||||
310 |
H = 1,0 103 [J m-2] |
||||||||||
311 |
H = 1,6 103 [J m-2] |
||||||||||
312 |
H = 2,5 103 [J m-2] |
||||||||||
313 |
H = 4,0 103 [J m-2] |
||||||||||
314 |
H = 6,3 103 [J m-2] |
||||||||||
UVA |
315-400 |
H = 104 [J m-2] |
|||||||||
Viditelné 400 – 700 |
400–600 Fotochemické (6) poškození sítnice |
7 mm |
H = 100 CB [Jm-2] (γ = 11 mrad) (8) |
E = 1CB [Wm-2]; (γ = 1,1 t0,5 mrad) (8) |
E = 1CB [Wm-2] (γ = 110 mrad) (8) |
||||||
400–700 Tepelné (6) poškození sítnice |
|
||||||||||
IRA |
700-1 400 |
7 mm |
|
||||||||
IRB a IRC |
1 400-106 |
E = 1 000 [Wm-2] |
Tabulka 2.4:
Limitní hodnoty expozice kůže laserovému záření
Vlnová délka (9) [nm] |
Otvor |
Doba expozice [s] |
||||||
< 10-9 |
10-9–10-7 |
10-7–10-3 |
10-3–101 |
101–103 |
103–3 · 104 |
|||
UV (A, B, C) |
180-400 |
3,5 mm |
E = 3 · 1010 [W m-2] |
Stejné jako limitní hodnoty expozice oka |
||||
Viditelné a IRA |
400-700 |
3,5 mm |
E = 2 · 1011 [W m-2] |
H = 200 CA [J m-2] |
H = 1,1 · 104 CA t 0,25 [J m-2] |
E = 2 · 103 CA [W m-2] |
||
700-1 400 |
E = 2 · 1011 CA [W m-2] |
|||||||
IRB a IRC |
1 400-1 500 |
E = 1012 [W m-2] |
Stejné jako limitní hodnoty expozice oka |
|||||
1 500-1 800 |
E = 1013 [W m-2] |
|||||||
1 800-2 600 |
E = 1012 [W m-2] |
|||||||
2 600-106 |
E = 1011 [W m-2] |
Tabulka 2.5:
Použité korekční koeficienty a další parametry výpočtu
Parametr uvedený v ICNIRP |
Platný spektrální rozsah (nm) |
Hodnota |
CA |
λ < 700 |
CA = 1,0 |
700-1 050 |
CA = 100,002(λ — 700) |
|
1 050-1 400 |
CA = 5,0 |
|
CB |
400-450 |
CB = 1,0 |
450-700 |
CB = 100,02(λ — 450) |
|
CC |
700-1 150 |
CC = 1.0 |
1 150-1 200 |
CC = 100,018(λ — 1150) |
|
1 200-1 400 |
CC = 8,0 |
|
T1 |
λ < 450 |
T1 = 10 s |
450-500 |
T1 = 10 · [100,02 ( λ — 450)] s |
|
λ > 500 |
T1 = 100 s |
|
Parametr uvedený v ICNIRP |
Platný pro biologické účinky |
Hodnota |
αmin |
Veškeré tepelné účinky |
αmin = 1,5 mrad |
Parametr uvedený v ICNIRP |
Platný úhlový rozsah (7°) |
Hodnota |
CE |
α < αmin |
CE = 1,0 |
αmin < α < 100 |
CE = α/αmin |
|
α > 100 |
CE = α2 / (αmin · αmax) mrad kde αmax = 100 mrad |
|
T2 |
α < 1,5 |
T2 = 10 s |
1,5 < α < 100 |
T2 = 10 · [10(α — 1,5)/98,5] s |
|
α > 100 |
T2 = 100 s |
|
Parametr uvedený v ICNIRP |
Platný časový interval expozice (7°) |
Hodnota |
γ |
t ≤ 100 |
γ = 11 [mrad] |
100 < t < 104 |
γ = 1,1 t 0, 5 [mrad] |
|
t > 104 |
γ = 110 [mrad] |
Tabulka 2.6:
Korekce pro opakovanou expozici
Pro všechny opakované expozice záření z opakovaně pulsujících nebo skenujících laserových systémů by se měla použít tato tři obecná pravidla:
1. |
Ozáření jakýmkoliv jedním pulsem ve sledu pulsů nesmí překročit limitní hodnotu expozice pro jeden puls s dobou trvání uvedeného pulsu. |
2. |
Ozáření jakoukoliv skupinou pulsů (nebo podskupinou pulsů ve sledu) o době t nesmí překročit limitní hodnotu expozice pro čas t. |
3. |
Ozáření jakýmkoliv jedním pulsem v rámci skupiny pulsů nesmí překročit limitní hodnotu expozice pro jeden puls násobenou faktorem kumulativní tepelné korekce Cp=N-0,25, kde N se rovná počtu pulsů. Toto pravidlo platí pouze pro limitní hodnoty expozice na ochranu před tepelným poškozením, kde se všechny pulsy vyzářené za dobu kratší než Tmin považují za jeden puls. |
Parametr |
Platný spektrální rozsah (nm) |
Hodnota |
|
Tmin |
315 < λ ≤ 400 |
Tmin = 10-9 s |
(= 1 ns) |
400 < λ ≤ 1 050 |
Tmin = 18 · 10-6 s |
(= 18 μs) |
|
1 050 < λ ≤ 1 400 |
Tmin = 50 · 10-6 s |
(= 50 μs) |
|
1 400 < λ ≤ 1 500 |
Tmin = 10-3 s |
(= 1 ms) |
|
1 500 < λ ≤ 1 800 |
Tmin = 10 s |
|
|
1 800 < λ ≤ 2 600 |
Tmin = 10-3 s |
(= 1 ms) |
|
2 600 < λ ≤ 106 |
Tmin = 10-7 s |
(= 100 ns) |
(1) Platí-li pro vlnovou délku laseru dva limity, použije se přísnější limit.
(2) Když 1400≤λ<105 nm: průměr otvoru = 1 mm pro t ≤ 0,3 s a 1,5 t0,375 mm pro 0,3 s < t < 10 s; když 105≤λ<106 nm: průměr otvoru = 11 mm.
(3) Vzhledem k nedostatečným údajům pro tyto délky pulsu ICNIRP doporučuje používat limity ozáření 1 ns.
(4) Tabulka uvádí hodnoty pro jednorázové pulsy laserového záření. V případě vícenásobných pulsů laserového záření délky pulsů laserového záření spadající do intervalu Tmin (uvedeného v tabulce 2.6) musí být sečteny a výsledná hodnota musí být doplněna do vzorce: 5,6 · 103 t 0,25.
(5) Platí-li pro vlnovou délku nebo jinou charakteristiku laseru dva limity, použije se přísnější limit.
(6) Pro malé zdroje vytínající úhel nejvýše 1,5 mrad se dva limity E pro viditelné záření 400 až 600 mm snižují na tepelné limity pro 10s≤t<T1 a na fotochemické limity pro delší doby expozice. T1 a T2 viz tabulka 2.5. Limitní hodnota expozice pro fotochemické poškození sítnice může být rovněž vyjádřena jako časově integrovaná zář G = 106 CB [J m-2 sr-1] pro t > 10 s až do t = 10 000 s a L = 100 CB [W m-2 sr-1] pro t > 10 000 s. Pro měření G a L musí být jako průměrné zorné pole použito γm. Oficiální hranice mezi viditelným a infračerveným zářením je 780 nm, jak bylo definováno CIE. Jediným účelem sloupce s názvy pásem vlnových délek je poskytnout uživateli lepší přehled. (Označení G používá CEN; označení Lt používá CIE; označení LP užívají IEC a CENELEC.)
(7) Pro vlnovou délku 1 400–105 nm: průměr otvoru = 3,5 mm; pro vlnovou délku 105–106 nm: průměr otvoru = 11 mm.
(8) Pro účely měření hodnoty expozice pro γ platí: Je-li α (zorný úhel zdroje) > γ (mezní úhel, uvedený v závorkách v příslušném sloupci), pak zorné pole pro měření γm by mělo nabývat hodnoty γ. (Použije-li se větší zorné pole pro měření, dojde k přecenění rizika).
Je-li α < γ, pak zorné pole pro měření γm musí být dostatečně velké, aby zcela zahrnulo zdroj, není však jinak omezeno a může být větší než γ.
(9) Platí-li pro vlnovou délku nebo jinou charakteristiku laseru dva limity, použije se přísnější limit.
ODŮVODNĚNÍ RADY
I. ÚVOD
Dne 8. února 1993 předložila Komise Radě na základě článku 118a Smlouvy o založení Evropského společenství návrh směrnice Rady o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli.
Cílem návrhu bylo doplnit směrnici 89/391/EHS vysvětlením způsobu, kterým by se některá její ustanovení měla uplatňovat ve zvláštním případě expozice fyzikálním činitelům.
Evropský parlament a Hospodářský a sociální výbor vydaly svá stanoviska dne 20. dubna 1994 a dne 30. června 1993. Evropský parlament potvrdil své první čtení dne 16. září 1999 (1).
Komise předložila pozměněný návrh dne 8. července 1994.
Právní základ se po vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost změnil z dřívějšího článku 118a na čl. 137 odst. 2, který stanoví spolurozhodování s Evropským parlamentem a konzultaci s Hospodářským a sociálním výborem a Výborem regionů.
Výbor regionů v dopise ze dne 13. ledna 2000 uvedl, že k návrhu směrnice nepředloží stanovisko.
Hlavním rysem návrhu bylo, že v jednom nástroji spojoval čtyři druhy fyzikálních činitelů (hluk, mechanické vibrace, optické záření a elektromagnetická pole), z nichž každý by byl předmětem samostatné přílohy.
S přihlédnutím k velmi odlišným vlastnostem těchto čtyř uvedených fyzikálních činitelů bylo v roce 1999 rozhodnuto postupovat cestou čtyř samostatných směrnic. Směrnice o vibracích, hluku a elektromagnetických polích již byly přijaty. Rada se poté rozhodla zaměřit se na čtvrtý a poslední prvek, optické záření.
Rada přijala společný postoj dne 18. dubna 2005, v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy.
II. CÍL
Cílem návrhu směrnice po rozdělení původního návrhu je zlepšit ochranu zdraví a bezpečnost zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí optickému záření.
III. ANALÝZA SPOLEČNÉHO POSTOJE
1. Obecné poznámky
Podle čl. 137 odst. 1 Smlouvy „Společenství podporuje a doplňuje činnost členských států v … zlepšování především pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků;“ atd.
Čl. 137 odst. 2 Smlouvy stanoví, že Rada „může směrnicemi stanovit minimální požadavky, které uplatní postupně s přihlédnutím ke stávajícím podmínkám a technickým předpisům jednotlivých členských států“.
Společný postoj Rady je v souladu s cíli stanovenými v čl. 137 odst. 2 Smlouvy v předmětné oblasti, neboť jeho záměrem je zavést minimální požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí optickému záření.
Společný postoj dále respektuje cíle stanovené Komisí a podpořené Evropským parlamentem, i když má v důsledku rozdělení původního návrhu odlišnou strukturu. Obsahuje několik změn, které vyplynuly z prvního čtení návrhu Komise v Evropském parlamentu.
2. Struktura a klíčové prvky
2.1 Obecná struktura
Obecná struktura společného postoje, například zavedení limitních hodnot expozice, články týkající se informování a školení zaměstnanců, projednání se zaměstnanci a jejich účasti a různá ustanovení, se shoduje s ustanoveními směrnic o vibraci, hluku a elektromagnetických polích. Je rovněž v souladu s obecnou strukturou pozměněného návrhu Komise.
Podle článku 1 se tento společný postoj týká rizik pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců vznikajících z důvodu nepříznivých následků způsobených expozicí očí a kůže optickému záření. Mezi dlouhodobými a krátkodobými následky se nečiní rozdíly, neboť oblast působnosti směrnice zahrnuje akutní i chronické nepříznivé zdravotní následky. Tímto způsobem je například pojata skutečnost, že nadměrná expozice ultrafialovému záření může způsobovat dlouhodobé následky, např. kožní melanomy.
2.2 Limitní hodnoty expozice
Společný postoj je založen na zavedení limitních hodnot expozice, definovaných v článku 2 a stanovených v tabulkách příloh, jak je uvedeno v článku 3. Tyto hodnoty jsou v zásadě založeny na doporučeních Mezinárodní komise pro ochranu před neionizujícím zářením (ICNIRP). V oblastech, kde ICNIRP nestanovila žádné hodnoty, byly použity hodnoty stanovené Mezinárodní elektrotechnickou komisí (IEC). Tyto vědecky podložené a pečlivě zvážené pokyny mají zamezit akutním a dlouhodobým následkům pro oči a kůži, které mohou vzniknout, dosahuje-li vystavení velmi vysokých hodnot. Limitní hodnoty expozice obsažené v pokynech ICNIRP odpovídají hodnotám stanoveným jinými nezávislými vědeckými poradními orgány činnými v této oblasti, zejména Americkou konferencí státních průmyslových hygieniků (American Conference of Governmental Industrial Hygienists – ACGIH), Národním úřadem pro radiační ochranu (National Radiological Protection Board –NRPB) ve Spojeném království a Nizozemskou zdravotní radou (Gezondheidsraad).
Limitní hodnoty expozice pro nekoherentní záření jiné než vyzařované přírodními zdroji optického záření jsou stanoveny v příloze I a limitní hodnoty expozice pro laserové záření jsou stanoveny v příloze II.
V případě expozice přírodním zdrojům optického záření se použití limitních hodnot expozice a technických kontrol nepovažuje za vhodné a pro hodnocení rizika a snižování rizik spojených s expozicí přírodním zdrojům optického záření (slunce, vulkanická činnost, oheň, blesk atd.) jsou proto rozhodující preventivní opatření, včetně informování a školení zaměstnanců.
2.3 Určení expozice a hodnocení rizik
Klíčovým prvkem společného postoje jsou ustanovení o určení expozice a hodnocení rizik v článku 4. Důležitými prvky hodnocení rizik, kterým musí zaměstnavatel věnovat zvláštní pozornost, jsou mimo jiné zaměstnanci patřící do zvláště ohrožených skupin a vícenásobné zdroje expozice (čl. 4 odst. 4).
Čl. 4 odst. 1 stanoví, že zaměstnavatel vyhodnotí a v nezbytných případech změří nebo vypočte intenzitu expozice optickému záření. Článek obsahuje instrukce ohledně metodiky, která má být použita: jsou-li dostupné, měly by se použít normy a doporučení IEC, CIE nebo CEN (2), a pokud dostupné nejsou, měly by se dodržovat vnitrostátní nebo mezinárodní vědecky podložené pokyny. Při hodnocení se mohou zohlednit údaje poskytnuté výrobci zařízení, vztahuje-li se na něj příslušná směrnice Společenství, aby se předešlo zbytečnému opakování.
2.4 Opatření v případě zjištění rizika
Cílem společného postoje je odstranit nebo snížit na minimum rizika související s expozicí zaměstnanců optickému záření. Čl. 5 odst. 2 se týká zaměstnanců vystavených umělým zdrojům optického záření a čl. 5 odst. 3 zaměstnanců vystavených přírodním zdrojům optického záření. V obou případech zaměstnavatel vypracuje a provede akční plán obsahující technická nebo organizační opatření.
V případě umělých zdrojů uvádí čl. 5 odst. 2 jako konkrétní prvky takového akčního plánu mimo jiné pracovní metody, volbu zařízení, technická opatření na snížení nebo návrh a dispozice pracovišť. Čl. 5 odst. 5 navazuje na pojem limitních hodnot expozice a jasně stanovuje, že zaměstnanci nesmějí být vystaveni optickému záření nad limitní hodnoty expozice. Jsou-li limitní hodnoty expozice přesto překročeny, zaměstnavatel podnikne okamžité kroky ke snížení expozice pod limitní hodnoty expozice, zjistí příčiny jejich překročení a příslušným způsobem pozmění ochranná a preventivní opatření, aby zabránil jejich opětovnému překročení.
Další povinností v případě zjištění rizika je označení dotyčných oblastí vhodnými značkami a omezení přístupu do nich (čl. 5 odst. 4).
Dodržování limitních hodnot expozice v případě umělých optických zdrojů a systematické dodržování preventivního přístupu k přírodním zdrojům dostačují k zajištění vysoké úrovně ochrany proti veškerým možným nepříznivým následkům.
2.5 Hlavní rozdíly oproti pozměněnému návrhu Komise
Hlavní rozdíly mezi společným postojem a pozměněným návrhem Komise jsou:
— |
nová struktura vzhledem k tomu, že optické záření je předmětem zvláštní směrnice, |
— |
nová struktura a definice limitních hodnot expozice, včetně vypuštění akčních hodnot a prahových úrovní, |
— |
tabulky a ustanovení příloh, které odpovídají doporučením ICNIRP, |
— |
odkazy na normy, doporučení a vědecky podložené pokyny pro účely hodnocení, měření a výpočtu intenzity expozice umělým zdrojům optického záření v rámci hodnocení rizik, |
— |
vypuštění požadavku považovat některé činnosti za činnosti představující zvýšené riziko a oznamovat je příslušným orgánům, |
— |
poskytnutí stejné ochrany, jakou mají zaměstnanci pracující v budovách, zaměstnancům pracujícím pod širým nebem. |
3. Změny Evropského parlamentu v prvním čtení
Společný postoj zahrnuje pouze optické záření, a proto s ním několik změn Evropského parlamentu nesouvisí. Před přijetím společného postoje proto musely být zohledněny pouze tyto změny: 1, 4 – 21, 25, 27, 34 – 36.
3.1 Změny Evropského parlamentu přijaté Radou
Změny 1, 5, 9, 14, 16 a 25 byly ve společném postoji zcela přejaty, pokud ne doslova, tak alespoň ve své podstatě.
Kromě toho byla změna 4 částečně přejata v čl. 2 písm. e). Avšak namísto znění změny 4 Rada upřednostnila prohlášení, že dodržování limitních hodnot expozice zajistí ochranu zaměstnanců před všemi známými nepříznivými zdravotními následky.
Podstata změny 10 je obsažena ve znění čl. 5 odst. 6, i když Rada nepovažovala za vhodné uvést, že výhradním cílem jsou preventivní opatření pro zvláště ohrožené rizikové skupiny.
Podstata změny 12 byla přijata v čl. 5 odst. 1, kde společný postoj nyní uvádí odstranění expozice nebo její snížení na minimum.
Změna 13 byla zčásti přijata v čl. 5 odst. 5. Rada neviděla žádný důvod konkrétně zmiňovat kolektivní opatření, neboť zaměstnavatel musí při snižování expozice pod limitní hodnoty expozice vzít v úvahu všechna možná preventivní opatření.
Podstata změny 17 byla přijata v čl. 4 odst. 4 písm. f), které obsahuje seznam různých možných nepřímých účinků expozice optickému záření.
3.2 Změny Evropského parlamentu nepřijaté Radou
Rada nepovažovala za vhodné zahrnout do společného postoje změny 6, 7, 8, 11, 15, 18, 19, 20, 21, 27, 34, 35 a 36 z těchto důvodů:
— |
pro prahovou úroveň a akční hodnotu, které obsahuje pozměněný návrh Komise a změny 6 a 7, není důvod, neboť již dodržování limitních hodnot expozice doporučených ICNIRP zaručuje, že nevzniknou žádné známé nepříznivé zdravotní následky. Existuje jen málo oblastí pracovního lékařství, které jsou tak důkladně prozkoumány jako optické záření nebo ve kterých existuje tak široká shoda mezi vnitrostátními a mezinárodními zdravotnickými poradními orgány ohledně bezpečných hodnot expozice, |
— |
změna 8 nebyla přijata, neboť není třeba samostatná definice „hodnocení“ vedle ustanovení o hodnocení v článku 4, |
— |
změna 11 nebyla přijata, neboť podle článku 4 je třeba hodnotit zdravotní riziko pro zaměstnance a nikoliv intenzitu expozice, |
— |
změna 15 týkající se zdravotního dohledu nebyla přijata, neboť Rada upřednostnila obecný odkaz na článek 14 rámcové směrnice 89/391/EHS namísto nepřiměřeně závazné povinnosti pro zaměstnance. Článek 8 společného prostoje však obsahuje řadu ustanovení týkajících se uspořádání zdravotního dohledu, |
— |
změny 18, 19 a 20 byly nadbytečné, neboť společný postoj neobsahuje zvláštní ustanovení pro odchylky nebo osvobození, |
— |
Rada považovala standardní ustanovení obsažené v článku 11 o výboru nápomocném Komisi za vhodná, a proto nepřijala změnu 21, |
— |
změna 27 byla nadbytečná, neboť společný postoj neobsahuje zvláštní ustanovení o nebezpečných činnostech, |
— |
změny 34, 35 a 36 nebyly přijaty, neboť přílohy byly pozměněny v souladu s doporučeními ICNIRP. |
IV. ZÁVĚR
Rada je toho názoru, že společný postoj jako celek je v souladu s hlavními cíli pozměněného návrhu Komise. Rada se rovněž domnívá, že s přihlédnutím k přípravě samostatných znění pro každý ze čtyř fyzikálních činitelů zohlednila hlavní cíle sledované Evropským parlamentem a vyjádřené jeho změnami původního návrhu Komise.
(1) Úř. věst. C 54, 25.2.2000, s. 75.
(2) IEC: Mezinárodní elektrotechnická komise;
CIE: Mezinárodní komise pro osvětlení;
CEN: Evropský výbor pro normalizaci.