Žaloba podaná dne 15. února 2022 – Associazione „Terra Mia Amici No Tap“ v. EIB
(Věc T-86/22)
(2022/C 165/45)
Jednací jazyk: italština
Účastníci řízení
Žalobce: Associazione „Terra Mia Amici No Tap“ (Melendugno, Itálie) (zástupce: A. Calò, advokát)
Žalovaná: Evropská investiční banka
Návrhová žádání
Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
—
|
rozhodl, že Evropská investiční banka úmyslně prohlásila žádost o přezkum podanou sdružením, které je žalobcem, za nepřípustnou a podanou po uplynutí lhůty;
|
—
|
uložil Evropské investiční bance povinnost vydat rozhodnutí o zrušení financování poskytnutého společnosti TAP AG;
|
—
|
uložil žalované náhradu nákladů řízení.
|
Žalobní důvody a hlavní argumenty
Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
1.
|
První žalobní důvod týkající se údajné nepřípustnosti žádosti o přezkum.
—
|
V této souvislosti žalobce tvrdí, že byla porušena Aarhuská úmluva a nařízení (ES) č. 1367/2006 (1) ze dne 6. září 2006 a nařízení (EU) č. 2021/1767 (2), body 1, 6 a 9 preambule prohlášení EIB o environmentálních a sociálních zásadách a normách. Konkrétně EIB měla zrušit poskytnuté financování vzhledem k tomu, že se žádost o přezkum týkala správního aktu ve smyslu práva životního prostředí.
|
|
2.
|
Druhý žalobní důvod týkající se neplatnosti žádosti o přezkum v důsledku jejího údajného podání po uplynutí lhůty.
—
|
V této souvislosti žalobce tvrdí, že byla porušena Aarhuská úmluva a nařízení (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 a nařízení (EU) č. 2021/1767, body 1, 6 a 9 preambule prohlášení EIB o environmentálních a sociálních zásadách a normách. Konkrétně EIB nezrušila poskytnuté financování a nepřijala nový, samostatný a odlišný akt od aktu, kterým předtím financování poskytla. V každém případě šestitýdenní lhůta pro podání žádosti o přezkum musí být počítána od zprovoznění díla vzhledem k tomu, že podle smlouvy musel příjemce financí vyhovět normám EIB k tomuto datu.
|
|
3.
|
Třetí žalobní důvod vycházející z porušení bodu 36 prohlášení EIB o environmentálních a sociálních zásadách a normách vydaného roku 2009.
—
|
V této souvislosti žalobce tvrdí, že článek 36 výslovně stanoví, že EIB požaduje, aby všechny projekty, které financuje, respektovaly alespoň:
—
|
použitelné vnitrostátní právní předpisy v oblasti životního prostředí;
|
—
|
použitelné právní předpisy Unie v oblasti životního prostředí, zejména směrnici o posuzování vlivů na životní prostředí a směrnice o ochraně přírody, jakož i odvětvové směrnice a „průřezové“ směrnice;
|
—
|
zásady a normy relevantních mezinárodních úmluv v oblasti životního prostředí začleněných do unijního práva.
Podle názoru žalobce nebyl v daném případě respektován žádný z uvedených bodů.
Byla totiž prokázána následující porušení:
|
a.
|
právní předpisy Unie v oblasti životního prostředí, a zejména:
a.I
|
bod 36 odůvodnění ve spojení s články 4 a 14 nařízení (EU) 347/2013 (neexistence analýzy nákladů a přínosů);
|
a.II
|
bod 31 odůvodnění nařízení č. 347/2013 ve spojení s čl. 5 odst. 1 a přílohou IV bodem 1 směrnice 2011/92/EU (externí kumulativní vlivy);
|
a.III
|
bod 31 odůvodnění nařízení č. 347/2013 ve spojení s čl. 5 odst. 1 a přílohou IV bodem 1 směrnice 2011/92/EU (interní kumulativní vlivy) – zákaz „fragmentační taktiky“;
|
a.IV
|
článek 2 odst. 1 směrnice 2011/92/EU, čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice o ochraně přírodních stanovišť;
|
a.V
|
článek 4 odst. 4 směrnice 2009/147 směrnice o ochraně ptáků;
|
a.VI
|
bod 30 odůvodnění a článek 9 nařízení 1367/2006 ve spojení s článkem 6 směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí (transparentnost a účast);
|
a.VII
|
bod 28 odůvodnění ve spojení s článkem 7 nařízení (EU) 347/2013 (právní předpis o ochraně přírodních stanovišť);
|
a.VIII
|
porušení čl. 191 odst. 1 SFEU společně s porušením prohlášení Evropské investiční banky o environmentálních a sociálních zásadách a normách, schváleného správní radou dne 3. února 2009.
|
|
b.
|
italské právní předpisy, a zejména:
b.I
|
legislativní nařízení 42/2004, kterým se provádí Evropská úmluva o krajině, článek 26;
|
b.II
|
legislativní nařízení 42/2004, kterým se provádí Evropská úmluva o krajině, článek 146;
|
b.III
|
článek 14b zákona č. 241 ze dne 7. srpna 1990 týkající se mezirezortní konference;
|
b.IV
|
ustanovení A57 ministerského nařízení 223/14 o slučitelnosti s životním prostředím;
|
b.V
|
legislativní nařízení 152/06 (neexistence sankcí);
|
b.VI
|
článek 452c trestního zákoníku (ekologická katastrofa).
|
|
|
|
4.
|
Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 347/2013 ze dne 17. dubna 2013.
—
|
V této souvislosti žalobce tvrdí, že nikdy nebyla provedena příslušná analýza nákladů a přínosů.
|
|
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, 25.9.2006, s. 13).
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/1767 ze dne 6. října 2021, kterým se mění nařízení (ES) č. 1367/2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 356, 8.10.2021, s. 1).