30.5.2016 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 191/19 |
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Mons (Belgie) dne 25. března 2016 – Miguel José Moreno Osacar v. Ryanair Ltd
(Věc C-169/16)
(2016/C 191/23)
Jednací jazyk: francouzština
Předkládající soud
Cour du travail de Mons
Účastníci původního řízení
Navrhovatel: Miguel José Moreno Osacar
Odpůrkyně: Ryanair Ltd
Předběžné otázky
Lze, s ohledem na:
— |
požadavky předvídatelnosti řešení a právní jistoty, které vedly k přijetí pravidel v oblasti soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, jak je stanoví Úmluva o příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech ze dne 27. září 1968 (Úř. věst. 1972, L 299, s. 32), ve znění úmluvy ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království (Úř. věst. 1997, 915, s. 1), označované jako „Bruselská úmluva“, jakož i nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1) (viz zejména rozsudek ze dne 19. července 2012, Mahamdia, C-154/11, body 44 a 46), |
— |
zvláštnosti související s odvětvím evropského letového provozu, v jehož rámci posádky leteckých společností se sídlem v některém státě Unie každodenně přelétávají nad územím Evropské unie z mateřského letiště, které může být stejně jako v projednávaném případě umístěno v jiném státě Unie, |
— |
vlastní specifika projednávaného případu, jež jsou uvedena v odůvodnění tohoto rozsudku, |
— |
hraniční určovatel dovozený z pojmu „mateřské letiště“ [tak jak jej definuje příloha III nařízení (EHS) č. 3922/91], který užívá nařízení (ES) č. 883/2004 k určení právních předpisů v oblasti sociálního zabezpečení, jež se použijí u členů letové posádky a posádky palubních průvodčích od 28. června 2012, |
— |
výklad odvozený z judikatury Soudního dvora Evropské unie dle rozsudků uvedených v odůvodnění tohoto rozhodnutí, |
pojem „obvyklé místo plnění pracovní smlouvy“ stanovený v čl. 19 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000, vykládat jako srovnatelný s pojmem „mateřské letiště“, jež je v příloze III nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 definováno jako „místo, které provozovatel určí členu posádky, v němž člen posádky obvykle začíná a končí dobu služby nebo sérii dob služby a v němž provozovatel za normálních okolností není odpovědný za ubytování dotyčného člena posádky“, a to za účelem určení smluvního státu (a tudíž příslušnosti jeho soudů), na jehož území zaměstnanec obvykle vykonává svou práci, jedná-li se o zaměstnance, který pracuje jako člen posádky ve společnosti podléhající právu některé ze zemí Unie, jež provozuje mezinárodní leteckou přepravu osob na celém území Evropské unie, pokud tento hraniční určovatel odvozený z „mateřského letiště“, které je chápáno jako „skutečné středisko pracovněprávního vztahu“ v tom smyslu, že zaměstnanec systematicky na takovém místě začíná a končí svůj pracovní den a organizuje si zde každodenně svou práci, a v jehož blízkosti se po dobu trvání smluvního vztahu skutečně usadil, má současně nejužší vazbu s určitým smluvním státem a poskytuje nejpřiměřenější ochranu slabší straně smluvního vztahu?