2.2.2015 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 34/4 |
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 30. října 2014 – Jørn Hansson v. Jungpflanzen Grünewald GmbH
(Věc C-481/14)
(2015/C 034/04)
Jednací jazyk: němčina
Předkládající soud
Oberlandesgericht Düsseldorf
Účastníci původního řízení
Žalobce: Jørn Hansson
Žalovaná: Jungpflanzen Grünewald GmbH
Předběžné otázky
1) |
Je nutno při stanovení „přiměřené náhrady“, kterou je porušitel povinen zaplatit držiteli odrůdového práva Společenství na základě čl. 94 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2100/94 (1), protože provádí úkony uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, aniž by k tomu měl oprávnění, vychází-li se z obvyklé odměny, která je ve stejné oblasti požadována na základě licence běžné na trhu, za úkony popsané v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, dodatečně vždy paušálně navýšit částku náhrady o určitou „přirážku pro porušitele“? Vyplývá to z čl. 13 odst. 1 druhé věty prováděcí směrnice (2)? |
2) |
Je nutno při stanovení „přiměřené náhrady“, kterou je porušitel povinen zaplatit držiteli odrůdového práva Společenství na základě čl. 94 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2100/94, protože provádí úkony uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, aniž by k tomu měl oprávnění, vychází-li se z obvyklé odměny, která je ve stejné oblasti požadována na základě licence běžné na trhu, za úkony popsané v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, zohlednit v konkrétním případě následující úvahy resp. okolnosti navyšující částku náhrady:
|
3) |
Je nutno při stanovení „přiměřené náhrady“, kterou je porušitel povinen zaplatit držiteli odrůdového práva Společenství na základě čl. 94 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2100/94, protože provádí úkony uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, aniž by k tomu měl oprávnění, zohlednit také úročení náhrady dlužné za daný rok, a to podle obvyklé úrokové sazby, je-li nutné vycházet z toho, že rozumně si počínající smluvní strany by si takové úročení upravily? |
4) |
Je nutno při výpočtu „další škody vzniklé z protiprávního jednání“, kterou je porušitel povinen zaplatit držiteli odrůdového práva Společenství na základě čl. 94 odst. 2 první věty nařízení č. 2100/94, protože provádí úkony uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, aniž by k tomu měl oprávnění, použít jako základ pro výpočet obvyklou odměnu, která je ve stejné oblasti požadována za úkony popsané v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94 na základě licence obvyklé na trhu? |
5) |
V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku:
|
6) |
Je nutné vykládat ustanovení čl. 94 odst. 2 první věty nařízení č. 2100/94 v tom smyslu, že zisk porušitele je „další škodou“ ve smyslu tohoto ustanovení, kterou lze dodatečně požadovat k přiměřené náhradě na základě čl. 94 odst. 1 nařízení č. 2100/94, nebo porušitel dluží zisk v případě zaviněného protiprávního jednání podle čl. 94 odst. 2 první věty nařízení č. 2100/94 pouze jako alternativu k přiměřené náhradě podle čl. 94 odst. 1? |
7) |
Brání nárok na náhradu škody vyplývající z čl. 94 odst. 2 nařízení č. 2100/94 takovým vnitrostátním právním předpisům, podle nichž nemůže držitel odrůdového práva, jemuž byla v řízení o předběžném opatření z důvodu porušení odrůdového práva pravomocně uložena úhrada nákladů tohoto řízení, požadovat s odvoláním na hmotné právo náhradu těchto nákladů, i když tento držitel v následném hlavním řízení, jehož předmětem je totéž porušení odrůdového práva, uspěl? |
8) |
Brání nárok na náhradu škody vyplývající z čl. 94 odst. 2 nařízení č. 2100/94 vnitrostátním právním předpisům, podle nichž poškozený nemůže požadovat náhradu za vlastní čas vynaložený na mimosoudní a soudní řešení nároku na náhradu škody nad rámec úzkých mezí řízení o určení výše nákladů řízení, pokud časová náročnost nepřesahuje obvyklý rámec? |
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390).
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32).