22.11.2008 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 301/57 |
Žaloba podaná dne 30. září 2008 – SIAE v. Komise
(Věc T-433/08)
(2008/C 301/95)
Jednací jazyk: italština
Účastnice řízení
Žalobkyně: Società Italiana degli Autori ed Editori – SIAE (Řím, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, M. Mandel, L. Vullo a S. Valentino, advokáti)
Žalovaná: Komise Evropských společenství
Návrhová žádání žalobkyně
— |
zrušit článek 3 a čl. 4 odst. 2 rozhodnutí, |
— |
uložit Komisi náhradu nákladů řízení, |
— |
nařídit jakékoli jiné opatření, včetně dokazování, o kterém bude mít Soud za to, že je vhodné. |
Žalobní důvody a hlavní argumenty
Rozhodnutí napadené v projednávané věci je totéž jako rozhodnutí ve věci T-392/08, AEPI v. Komise.
Žalobkyně na podporu svých tvrzení uplatňuje pět žalobních důvodů.
Prvním žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení a nesprávné použití článku 81 ES, jakož i chybějící dokazování v rozsahu, v němž Komise v rozhodnutí konstatuje existenci jednání ve vzájemné shodě, aniž by předložila jakýkoli důkaz, a to pouze na základě okolnosti, že řada dohod o vzájemném zastupování vymezuje pravomoc poskytovat licence na území, na kterém působí jiná spravující společnost. Komise v tomto ohledu neví o tom, že řada spravujících společností má za to, že mohou lépe zajistit práva svých členů tím, že jejich seznam svěří těmto spravujícím společnostem, které jim mohou zajistit účinnou ochranu autorských práv, a je zcela evidentní, že to jsou právě společnosti, které mají na daném území pevné postavení, které jsou plně schopny splnit takový požadavek.
Druhým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení a nesprávné použití článku 81 ES, jakož i nelogičnost odůvodnění rozhodnutí vzhledem k tomu, že Komise sama při pokusu o prokázání fungování správy licencí týkajících se více území pro přenosy hudebních děl prostřednictvím satelitu, kabelového spojení či internetu nakonec prokazuje, že paralelní chování spravujících společností neexistuje. Obvinění Komise je totiž vyvráceno týmiž příklady, které Komise uvádí, a sice koncesí spravujících společností týkající se mandátů, které jsou rozsáhlejší než území, na kterém působí jediná společnost.
Třetím žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení a nesprávné použití článku 81 ES, neboť za zpochybňovaného předpokladu, kdy Komise konstatovala existenci jednání ve vzájemné shodě, by toto jednání ve vzájemné shodě nijak neomezovalo hospodářskou soutěž v rozsahu, v němž územní vymezení tvoří nezbytnou součást výlučného charakteru autorských práv.
Čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila zásadu kontradiktornosti a článek 253 ES z důvodu chybějícího odůvodnění vzhledem k tomu, že Komise společnosti neinformovala o rozhodných skutečnostech, ze kterých vycházela, když v návaznosti na provedený přezkum trhu nepřijala závazky navržené SIAE.
Pátým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení článku 253 ES z důvodu chybějícího odůvodnění, porušení zásady proporcionality a zásady právní jistoty, jakož i rozporuplnost a nelogičnost opatření uvedených v čl. 4 odst. 2 rozhodnutí. Zcela neurčitý charakter „revizní“ činnosti požadované spravujícími společnosti způsobuje to, že se SIAE nespravedlivě nachází v situaci nejistoty, co se týče identifikace opatření, o kterých má Komise za to, že jsou pro ukončení údajného jednání ve vzájemné shodě dostačující. Krom toho vzhledem k tomu, že Komise výslovně uznává, že omezení mandátu na území jiné spravující společnosti nepředstavuje omezení hospodářské soutěže, je s tímto předpokladem ve zjevném rozporu skutečnost, že je spravujícím společnostem nařizováno, aby dvoustranně revidovaly územní vymezení všech svých mandátů pro satelitní přenos, kabelový přenos a přenos prostřednictvím internetu, a tedy Komisi poskytnout kopii revize všech těchto dohod o vzájemném zastupování. K tomu je třeba doplnit skutečnost, že vzhledem k tomu, že Komise vyžaduje „dvoustrannou“ revizi územních vymezení, dodržování čl. 4 odst. 2 rozhodnutí v plném rozsahu ze strany SIAE, v každém případě SIAE nemůže nijak svým rozhodnutím ovlivnit, neboť rovněž podléhá autonomním rozhodnutím 23 jiných spravujících společností.