SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o použití nařízení (EU) č. 472/2013 /* COM/2014/061 final */
SDĚLENÍ
KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o
použití nařízení (EU) č. 472/2013 1.
ÚVOD Hospodářská
a finanční krize odhalila ve správě ekonomických záležitostí a
dohledu v EU řadu slabých míst. Většina nedostatků v dohledu
byla účinně vyřešena vytvořením evropského semestru pro
koordinaci hospodářských politik a vypracováním šesti právních
opatření obecně známých jako „six-pack“ (balíček šesti právních
aktů). Vzhledem k vysoké pravděpodobnosti, že hospodářské a rozpočtové
politiky v prostoru s jednotnou měnou mohou mít značné vedlejší
účinky, bylo nicméně nutné vytvořit silnější mechanismy.
Pro tyto účely byla zákonodárcem přijata nařízení (EU)
č. 472/2013 a (EU) č. 473/2013[1].
Nařízení (EU) č. 472/2013 týkající se posíleného dohledu,
dohledu během programu a dohledu po jeho ukončení, kterým podléhají
členské státy eurozóny, jejichž pomocí jsou formalizovány
dřívější přístupy ad hoc a je vytvořena vazba mezi
finanční pomocí a rámcem Smlouvy ve vztahu ke koordinací
hospodářských politik členských států. Tento
tzv. balíček dvou legislativních aktů („two pack“) vstoupil
v platnost dne 30. května 2013. Nařízení
(EU) č. 472/2013 (dále jen „nařízení“) stanoví pravidla pro
posílený dohled, makroekonomické ozdravné programy a dohled po ukončení
programu, v jehož rámci mohou Komise a Rada vykonávat míru dohledu
přizpůsobenou konkrétnímu případu a který doplňuje ostatní
stávající postupy mnohostranného dohledu. Přitom mohou dospět k
závěru, že členský stát musí přijmout další opatření
k řešení zvláštních rizik, která tento členský stát
představuje pro finanční stabilitu v eurozóně; cílem
uvedených opatření by bylo rychlé opětovné nastolení zdravé a
udržitelné hospodářské a finanční situace a obnovení úplné
finanční soběstačnosti členského státu na finančních
trzích. Nařízení
bylo vytvořeno s cílem uvést v soulad stávající praxi používanou při
provádění programů finanční pomoci v členských státech
eurozóny s institucionálním rámcem Smlouvy, a tak současně zajistit
lepší uplatňování uvedených zásad ve všech členských státech.
Míra, jakou budou sledování a dohled zasahovat do záležitostí daného státu,
bude záviset na závažnosti finanční situace dotčeného členského
státu. Nařízení rovněž umožňuje zjednodušení překrývajících
se povinností předkládat zprávy pro zvláštní případy, kdy je
členskému státu poskytována finanční pomoc. Podle
článku 19 tohoto nařízení Komise do ledna 2014 a poté každých
pět let předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o
uplatňování tohoto nařízení, případně doplněnou o
návrh na změnu tohoto nařízení. Tato zpráva mimo jiné zhodnotí: a)
účinnost tohoto nařízení, b) pokrok při zajišťování užší
koordinace hospodářských politik a trvalé konvergence hospodářské
výkonnosti členských států v souladu se Smlouvou o fungování EU, c)
přínos tohoto nařízení ke splnění strategie Unie pro růst a
zaměstnanost. Je
třeba poznamenat, že cílem přezkumu nařízení je poskytnout
přehled o provádění tohoto nařízení od jeho vstupu
v platnost. Cílem informací, které jsou zde uvedeny jako součást
tohoto přezkumu a které se týkají hospodářského pokroku, kterého
dosáhly členské státy v rámci programu, není duplikovat či shrnout
pravidelné kontrolní mise prováděné v rámci těchto programů. Nařízení
je v platnosti teprve velmi krátkou dobu, což v této fázi představuje
značná omezení, pokud jde o to, co a v jakém rozsahu může být
hodnoceno. Přezkum balíčku šesti právních aktů a balíčku
dvou právních aktů na konci roku 2014 naopak umožní provedení
komplexnějšího a hlubšího posouzení účinnosti nařízení. 2. POUŽITÍ
NAŘÍZENÍ (EU) č. 472/2013 2.1.
Provádění nařízení Ustanovení
čl. 2 odst. 5 a čl. 7 odst. 12 nařízení pověřují
Komisi, aby pro informaci zveřejnila dva seznamy nástrojů
finanční pomoci: i) nástrojů, které jsou preventivního charakteru,
a odděleně ii) nástrojů, u nichž pravidla v rámci
evropského mechanismu stability (ESM) nevyžadují makroekonomický ozdravný
program. Komise uvedené sdělení přijala v říjnu 2013[2].
Ode dne
vstupu nařízení v platnost nepodléhal dosud žádný členský stát
eurozóny zvýšenému dohledu v souladu s článkem 2 a s žádným
z členských států eurozóny nebyl dosud uzavřen nový
makroekonomický ozdravný program. Avšak
podle článku 16 uvedeného nařízení se na členské státy
využívající finanční pomoc vztahují pravidla tohoto nařízení ode dne
vstupu tohoto nařízení v platnost. Použije se tedy na ty členské
státy eurozóny, na které se k 30. květnu 2013 vztahuje nástroj
finanční pomoci. Příjemci
finanční pomoci od jednoho nebo několika jiných členských
států, od EFSM, EFSF nebo ESM či jiné příslušné mezinárodní finanční
instituce, jako je například MMF byly v době vstupu tohoto
nařízení v platnost Řecko, Irska, Portugalsko, Španělsko,
Kypr V rámci tohoto nařízení byla přijata nová rozhodnutí, kterými
se upravují stávající makroekonomické ozdravné programy. Čtyři
členské státy využívají finanční pomoc spojenou s makroekonomickým
ozdravným programem, a vztahuje se tedy na ně článek 7
nařízení: Řecko S
Řeckem byly již dohodnuty dva ozdravné programy. První z nich byl
podrobně popsán v rozhodnutí Rady 2010/320/EU ze dne 26. května 2010
a následně několikrát změněn. Druhý ekonomický ozdravný
program byl proveden rozhodnutím Rady 2011/734/EU ze dne 12. července
2011, které bylo posléze změněno rozhodnutím Rady 2013/6/EU[3].
Irsko Irský
ekonomický ozdravný program byl zaveden rozhodnutím Rady 2011/77/EU
v únoru 2011. Aktualizace makroekonomického ozdravného programu byly
přijaty podle čl. 7 odst. 5 nařízení dne 9.
července 2013 prostřednictvím prováděcího rozhodnutí Rady 2013/373/EU.[4] Portugalsko Portugalský
ekonomický ozdravný program byl zaveden rozhodnutím Rady 2011/344/EU
dne 20. května 2011. Aktualizace makroekonomického ozdravného
programu byly přijaty podle čl. 7 odst. 5 nařízení dne
9. července 2013 prostřednictvím prováděcího rozhodnutí Rady
2013/375/EU.[5] Kypr Kyperský
ekonomický ozdravný program byl zaveden rozhodnutím Rady 2013/236/EU ze dne 23.
dubna 2013, krátce před vstupem tohoto nařízení v platnost.
V zájmu jasnosti a právní jistoty byl makroekonomický ozdravný
program poté schválen podle čl. 7 odst. 2 nařízení
prostřednictvím rozhodnutí Rady 2013/463/EU ze dne 13. září 2013[6].
Španělsko
využívalo finanční pomoc na rekapitalizaci finančních institucí. To
znamená, že se na Španělsko nevztahují ustanovení tohoto nařízení
týkající se makroekonomického ozdravného programu. Po ukončení
současného programu finanční pomoci však bude Španělsko podléhat
dohledu po ukončení programu v souladu s článkem 14
nařízení. 2.2.
Účinnost nařízení Hlavním
cílem nařízení je posílit sledování a dohled pro členské státy,
které jsou ohrožené nebo již zasažené závažnými obtížemi, pokud jde
o jejich finanční stabilitu. Jeho zaměřením je
vytvořit transparentní, účinné, efektivní a předvídatelné
postupy dohledu pro členské státy, které podléhají posílenému dohledu,
makroekonomickému ozdravnému programu a dohledu po ukončení programu. Nařízení
je v platnosti od 30. května 2013. Tento krátký časový rámec do
značné míry znesnadňuje posouzení účinnosti nařízení,
neboť hodnocení se může opírat pouze o omezené doklady. Zejména
mnohá ustanovení nařízení mají význam pro období, během něhož
jsou programy vytvářeny a projednávány. Ve stávajících programech
tato období uplynula před vstupem nařízení v platnost. Účinnost
nařízení v souladu s článkem 19 proto nemůže být
hodnocena s ohledem tyto dřívější fáze. Kromě
toho není možné posoudit účinnost nařízení, pokud jde o posílený dohled,
neboť posílený dohled se dosud na žádný členský stát eurozóny
nevztahoval. Z týchž důvodů nelze zatím posoudit účinnost
nařízení, pokud jde o uplatňování dohledu po ukončení programu. Během
tohoto období lze účinnost hodnotit pouze s ohledem na stávající
makroekonomické ozdravné programy. Jejich cílem je rychlé opětovné
nastolení zdravé a udržitelné hospodářské a finanční situace
členského státu a obnovení jeho úplné finanční
soběstačnosti na finančních trzích. Stávající makroekonomické
ozdravné programy zatím cíle tohoto nařízení splňovaly. Nicméně
probíhající provádění řeckých, portugalských a kyperských
programů přinese důležité parametry a poznatky týkající se
způsobu posuzování účinnosti pro příští přezkum.
Podobně nadcházející vystoupení Irska a Španělska z
programů finanční pomoci poskytne nové poznatky pro hlubší posouzení
účinnosti dohledu po ukončení programu, které bude provedeno
v pozdější fázi. Pečlivé
sledování všech členských států eurozóny bude sloužit k okamžitému
řešení případné nestability, která by se mohla objevit, a k
zabránění šíření nákazy v HMU nebo v celé Unii. 2.3. Pokrok
při zajišťování užší koordinace hospodářských politik a trvalé
konvergence hospodářské výkonnosti členských států v souladu s
SFEU Nařízení
(EU) č. 473/2013 a balíček šesti právních aktů budou posouzeny v
rámci přezkumu v roce 2014. Očekává se, že tento přezkum
bude zahrnovat komplexnější zhodnocení pokroku, jehož bylo dosaženo
v oblasti koordinace a konvergence. Nařízení
(EU) č. 472/2013 stanoví rámec pro posílení hospodářského
a rozpočtového dohledu pro členské státy eurozóny, které jsou
postiženy či ohroženy závažnými obtížemi. Kromě jiných aspektů
stanoví užší koordinaci pro ty členské státy, na které se vztahují
makroekonomické ozdravné programy, a obecný rámec pro dohled po ukončení
programu. Nařízení
navíc stanoví posílený hospodářský dohled, aby se zajistil soulad
hospodářských politik – zejména mezi rámcem Unie pro mnohostranný dohled
zřízeným SFEU a možnými politickými podmínkami vztahujícími se k
finanční pomoci – a aby nedošlo k duplicitě povinností podávat
zprávy. Za tímto účelem nařízení obsahuje ustanovení o souladu s
paktem o stabilitě a růstu, s nařízením (EU) č. 1176/2011[7]
a s některými ustanoveními nařízení (EU) č. 473/2013[8].
Členské státy eurozóny, na které se nařízení vztahuje, byly
zproštěny některých povinností, aby nedošlo k duplicitě
povinností podávat zprávy. Nařízení
neobsahuje přechodná ustanovení pro členské státy, které opustí
program a příslušnou finanční pomoc (např. Irsko) v
průběhu každoročních cyklů makroekonomického dohledu. Aby
se usnadnilo plné opětovné začlenění těchto členských
států do mechanismu hospodářské koordinace Komise na členské
státy, které úspěšně provedly ekonomické ozdravné programy,
neprodleně použije standardní nástroje dohledu. 3.
HODNOCENÍ POKROKU VE VZTAHU K HOSPODÁŘSKÝM PODMÍNKÁM Vzhledem
k tomu, že nařízení (EU) č. 472/2013 vstoupilo
v platnost teprve nedávno, je na posouzení dopadu jeho provádění
na hospodářské podmínky příliš brzy. Všechny
členské státy, na které se vztahuje obsah tohoto nařízení, provedly
strukturální reformy s cílem odstranit zdroje zranitelnosti
a finanční nestability. Problémy v Irsku a na Kypru měly
svůj původ zejména v bankovním sektoru. Z tohoto důvodu provedlo
Irsko reorganizaci odvětví, rekapitalizovalo životaschopné banky,
zlikvidovalo neživotaschopné banky a provádí důkladné zátěžové testy
za účelem náležitého ohodnocení portfolií aktiv. Restrukturalizace
a řešení problémů bank, jakož i rychlé a předběžné
snižování pákového efektu proběhly také na Kypru. Kromě toho obě
země pokračují v reformách na trhu práce a na výrobkových trzích.
Pokud jde o trh práce, patří sem provedení akčního plánu pro
zaměstnanost a reforma programů vzdělávání a odborné
přípravy v Irsku a pozastavení indexace mezd v soukromém sektoru
do roku 2014 na Kypru. V případě výrobkových trhů se
jedná mimo jiné o privatizační programy v různých odvětvích
energetiky a dopravy a o vymáhání práva hospodářské soutěže (Irsko).
Kromě toho obě země pokračují v provádění reforem s
cílem konsolidovat veřejné finance a snížit finanční tlak. Řecko
provedlo značnou fiskální konsolidaci a hluboké reformy na
výrobkových trzích a na trhu práce, jako například zjednodušení
formalit při zakládání nových podniků a zjednodušení
postupů pro udělování licencí, jakož i reformy důchodového
systému, zdravotnictví a daní, s cílem podpořit korekce,
konkurenceschopnost a růst. Problémem zůstává nadále vysoká
úroveň veřejného zadlužení, strukturální nepružnost
a zatěžující institucionální uspořádání. Také
Portugalsko se potýkalo se strukturální nepružností a vysokou mírou
veřejného zadlužení. Za účelem řešení těchto zdrojů
nestability bylo zavedeno několik reformních balíčků.
Například byly sníženy dávky v nezaměstnanosti, byly provedeny
privatizační programy, hospodářská soutěž v maloobchodním
prodeji se zvýšila a snížily se překážky vstupu na trh v oblasti
odborných služeb. Kromě toho byl rozšířen základ DPH a byla
odstraněna řada odpočtů u daně z příjmu. Podrobné
a zevrubné posouzení situace v zemích, na které se vztahuje program,
jsou k dispozici ve výsledcích kontrolních misí zveřejněných
v sérii „European Economy“ a na internetových stránkách Evropské
komise na adrese: http://ec.europa.eu/economy_finance/assistance_eu_ms/index_en.htm. 4.
ZÁVĚR Toto
sdělení popisuje některé hlavní aspekty balíčku dvou
legislativních aktů, nařízení (EU) č. 472/2013. Ambiciózní
fiskální konsolidace spolu s dalekosáhlými strukturálními reformami
a finanční opravou podporovány vnější finanční pomocí –
nejčastěji prostřednictvím makroekonomických ozdravných
programů – pomohly vyrovnat se s otřesy na finančním trhu
a následně trhy stabilizovat. Na
základě těchto skutečností se Komise domnívá,
že nařízení (EU) č. 472/2013 se ukázalo jako vhodný rámec
pro posílené sledování členských států eurozóny, jejichž
finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi, a dohled
nad nimi. Zdá se,
že ustanovení obsažená v balíčku dvou právních aktů a procesní normy
v nich zakotvené umožňují v členských státech eurozóny
koordinovanější přístup. Jak je však vysvětleno v tomto
sdělení, krátké časové období, během něhož je toto
nařízení v platnosti, poskytuje omezené důkazy, na nichž je možné
toto hodnocení založit. Musí být například ještě ověřen
zvýšený dohled, avšak nařízení vytváří rámec, který by měl
umožnit podrobnější sledování členských států eurozóny, které
jsou postiženy či ohroženy závažnými obtížemi. Je nutné ověřit
také dohled po ukončení programu. Systematické
a důkladné hodnocení vycházející ze získaných zkušeností
proběhne u příležitosti příštího přezkumu tohoto
nařízení, který bude proveden souběžně s přezkumem
nařízení (EU) č. 473/2013 a souboru šesti právních
aktů. [1] Úř. věst. L
140, 27.5.2013. [2] Úř. věst. C
300, 16.10.2013. [3] Úř. věst. L
48, 21.2.2013. [4] Úř. věst. L
191, 12.7.2013. [5] Úř. věst. L
192, 13.7.2013. [6] Úř. věst. L
250, 20.9.2013, s. 9. [7] Nařízení Evropského
parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 z 16. listopadu 2011 o prevenci a
nápravě makroekonomické nerovnováhy (Úř. věst. L 306,
23.11.2011, s. 25). 8 Články 1 až 5 a
články 13 až 18 nařízení (EU) č. 473/2013 se však nepoužijí.