SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Komplexní elektronické zadávání veřejných zakázek jako prostředek modernizace veřejné správy /* COM/2013/0453 final */
1. Úvod Toto sdělení se věnuje stavu
implementace komplexního elektronického zadávání veřejných zakázek v EU,
tzv. „end-to-end e-procurementu“[1]
(tedy procesu od elektronického zveřejňování oznámení po elektronické
platby). Jeho zavedení bylo plánováno v rámci strategie pro elektronické
zadávání veřejných zakázek, která byla předmětem sdělení
Komise z roku 2012[2].
Sdělení stanoví, jaká opatření by měla Evropská unie a
členské státy v zájmu přechodu na komplexní elektronické zadávání
veřejných zakázek přijmout. Řízení veřejných zakázek je při
současné snaze o fiskální konsolidaci politickou prioritou. Vzhledem k
tomu, že veřejné výdaje na zboží, služby a stavební práce tvoří 19 %
HDP EU[3],
jejich efektivnější řízení může významně přispět
ke zlepšení celkové efektivity veřejných výdajů. Současná
krize je pro členské státy příležitostí k ještě
důslednějším strukturálním změnám státní správy, a tím ke
snížení podílu veřejných výdajů na HDP. Uspořené prostředky
pak mohou využít k investicím do prorůstových opatření. Podle
odhadů Světové banky může e-procurement přinést
úspory ve výši 6 až 13,5 % z celkových výdajů na veřejné zakázky[4]. Efektivní veřejná správa je
klíčovým prvkem konkurenceschopnosti evropské ekonomiky. Ve své roční analýze růstu pro rok 2012 i 2013[5] Komise zařadila její
modernizaci mezi pět hlavních priorit. Reforma zadávání veřejných
zakázek, digitalizace veřejné správy, snížení administrativní zátěže
a zvýšená transparentnost – to všechno jsou cesty k růstu. Přechod ke komplexnímu elektronickému zadávání
veřejných zakázek může přinést značné úspory, usnadnit nový
pohled na strukturu některých oblastí veřejné správy a otevřením
vnitřního trhu, posílením inovací a zjednodušováním nastartovat růst.
Snížením administrativní zátěže, zlepšením transparentnosti obchodních
příležitostí a snížením příslušných nákladů také může
usnadnit účast malých a středních podniků na veřejných
zakázkách. Komplexní elektronické zadávání veřejných
zakázek není jen IT projekt, který by duplikoval práci s papírovými
dokumenty, ale představuje příležitost k zásadnímu přehodnocení
koncepce fungování státní správy. Komplexní elektronické zadávání
veřejných zakázek je klíčem k dosažení těchto priorit a
může přispět k naplnění cílů udržitelného
růstu podle strategie EU 2020. Aby byly přínosy e-procurementu co
největší[6],
Komise na konci roku 2011 v kontextu právního rámce pro modernizaci zadávání
veřejných zakázek[7]
navrhla, aby byly fáze elektronického oznámení (e-oznámení)[8], elektronického přístupu k
zadávací dokumentaci (e-přístup)[9]
a elektronického předkládání návrhů (e-podání)[10] povinné. Nyní Komise
přijala návrh na digitalizaci další fáze procesu zadávacího řízení:
fakturaci. Tento návrh předjímal již Akt o jednotném trhu II z roku 2012.
Účelem je dosáhnout přechodu k povinnému přijímání
elektronických faktur všemi veřejnoprávními odběrateli, a to ve
lhůtě, která bude co nejblíže lhůtě pro zavedení e-procurementu.
Přínosy pro ekonomiku EU by tak byly maximální a evropské společnosti
a zadavatelé by mohli plně čerpat výhody jednotného digitálního trhu.
Právní rámec pro
modernizaci zadávání veřejných zakázek spolu s návrhem týkajícím se
elektronické fakturace se zabývají hlavními aspekty digitalizace zadávání
veřejných zakázek. Elektronické platby jsou již z velké části
zakotveny v právních předpisech o jednotné oblasti pro platby v eurech
(SEPA), zatímco elektronické objednávky jsou závislé na zavedení elektronických
katalogů, které předpokládá návrh právního předpisu o
veřejných zakázkách. Zbývající proces – elektronická archivace – závisí na
elektronické fakturaci, což jen potvrzuje, že je potřeba ji zavést jako
první. Proto, ačkoliv konečným cílem je, aby se celý proces zadávání
veřejných zakázek prováděl elektronicky, Komise v této fázi s dalšími
legislativními návrhy na digitializaci zbývajících procesů nepočítá.
Bude však sledovat další vývoj v této oblasti a pokud to bude považovat za
vhodné či nutné, bude jednat. Klíčovou roli
v zavádění komplexního elektronického zadávání veřejných zakázek
budou hrát členské státy, které budou muset vypracovat proveditelné
strategie řízení přechodu na nový systém. Většina již
existujících strategií nezahrnuje akční plány pro řešení otázek
provozu. Z 22 členských států, které strategie pro e-procurement
již vypracovaly, si pouze osm států stanovilo konkrétní cíle, pokud jde o
datum implementace. 2. Komplexní elektronické zadávání
veřejných zakázek jako prostředek modernizace veřejné správy Členské státy by měly
příležitosti zavést komplexní elektronické zadávání veřejných zakázek
využít ke zlepšení způsobu zadávání zakázek a především k zásadní
modernizaci fungování veřejné správy. Aby byl přínos co
největší, musí zaujmout strategický a holistický přístup, nastavit
odpovídající politický a právní rámec a zajistit řízení a koordinaci.
Budou nutné například politické kroky, které podnikům zaručí
snadný přístup k výběrovým řízením. K tomu by mohlo sloužit
zveřejňování všech vnitrostátních výběrových řízení na
jedné internetové stránce, případně zřízení několika
internetových stránek, které by si vzájemně vyměňovaly
informace. Komplexní elektronické zadávání veřejných
zakázek je příležitostí k vytvoření nového způsobu
fungování celého procesu zadávání veřejných zakázek, což by se mohlo
projevit i ve stupni centralizace či decentralizace zadávání veřejných
zakázek v členských státech[11].
Komplexní elektronické zadávání veřejných
zakázek může zvýšit celkovou efektivitu související administrativy tím, že
se zkrátí doba mezi nákupem a úhradou ceny, sníží administrativní zátěž a
zlepší možnosti kontroly. Zároveň by se tak omezil prostor pro korupci a
daňové podvody, zvýšilo zabezpečení dat a omezila četnost
právních sporů[12].
Podle odhadů lombardského ústředního nákupního subjektu z roku 2009
se zavedením elektronického zadávání veřejných zakázek doba trvání jednotlivých
řízení zkrátila o 26 % a četnost právních sporů klesla o 88 %. Kromě toho digitalizace usnadňuje
sledování veřejných zakázek a tím i podstatné části veřejných
výdajů. Portugalský portál pro veřejné zakázky s názvem „Base“[13] umožňuje sledování výdajů
na veřejné zakázky a jejich objemu i vedení statistik o druzích zakázek,
výběrových řízeních, v nichž zvítězila určitá
společnost apod. Komplexní elektronické zadávání veřejných
zakázek může mít také vedlejší účinky v podobě nastartování
rozsáhlejší digitalizace služeb veřejné správy, a tím
i efektivnějších veřejných služeb zaměřených více na
občany a podniky. Výsledkem může být stimulace inovací a pokrok v
dosahování cílů Digitální agendy pro Evropu[14] a akčního plánu
„e-Government“ na období 2011–2015[15]. Vedlejším účinkem zavedení elektronické
fakturace by mohlo být urychlení automatizace dalších procesů
následujících po zadání, jako jsou elektronické objednávky, platby a archivace.
Elektronické certifikáty[16]
by pak mohly být nastaveny tak, aby plnily funkci digitálního jednotného
kontaktního místa pro všechny certifikáty či osvědčení
vyžadované v zadávacích řízeních. Zadavatelé by již od podniků
nemusely žádat předložení dokumentů, neboť ty by byly k
dispozici online. Elektronické certifikáty by kromě zadavatelů mohly
využívat i další orgány veřejné správy, což by vedlo ke zjednodušení a
snížení administrativní zátěže. V Itálii se úspory, které by tento systém
podnikům přinesl, odhadují až na 1,2 miliardy EUR ročně[17]. Francouzský ústřední
nákupní subjekt UGAP díky elektronickým certifikátům snížil
administrativní náklady o 35 % a zkrátil dobu zadávacího procesu o 10 dnů. Několik členských států již
komplexní elektronické zadávání veřejných zakázek začalo
zavádět. Podaří-li se přitom eliminovat koexistenci paralelních
systémů (elektronické a tištěné dokumentace), mohou být jeho
přínosy ještě větší. 3. Komplexní elektronické zadávání
veřejných zakázek zvýší účast malých a středních podniků na
veřejných zakázkách Většina malých a středních
podniků je pro komplexní elektronické zadávání veřejných zakázek
vybavena, což znamená, že z jeho používání mohou profitovat. Podle
údajů Eurostatu pro rok 2013[18]
nemělo v roce 2012 přístup k Internetu jen 4,6 % malých a
středních podniků. Zejména elektronická fakturace může zasílání
faktur zjednodušit a snížit náklady s ním související a díky automatizaci
může také omezit chybovost, zjednodušit účetní audit a výběr
daní. Poslední z vyjmenovaných přínosů pak snižuje administrativní
zátěž pro podniky, která leží především právě na malých a
středních podnicích. Podle řady studií malé a střední
podniky považují elektronické zadávání veřejných zakázek za přínosné[19]. Mezi pozitivními aspekty uvádějí mimo jiné rychlejší
přístup k informacím, přístup k většímu množství výběrových
řízení a jednodušší postupy. V zemích, kde e-procurement patří
k běžné praxi (např. v Portugalsku a Irsku), jsou zkušenosti
vesměs kladné. V Jižní Koreji se účast malých a středních
podniků na veřejných zakázkách mezi roky 2003 (kdy byl e-procurement
zaveden) a 2010 zvýšila o 20 %. Navzdory těmto neodmyslitelným
přínosům je třeba v zájmu lepšího přístupu malých a
středních podniků ke komplexnímu elektronickému zadávání
veřejných zakázek jednat, a to na úrovni EU, jednotlivých států i
regionů (viz oddíl 5). Především by členské státy měly
prosazovat nenákladnou a jednoduchou elektronickou fakturaci a služby
elektronického zadávání veřejných zakázek, aby minimalizovaly jakékoliv
potenciální náklady a složité procesy. 4. Komplexní elektronické zadávání
veřejných zakázek se využívá málo, rychle však roste 4.1 Současný stav na poli
elektronické fakturace Jelikož přínosy elektronické fakturace
jsou stále zjevnější, několik členských států již zahájilo
kroky k jejímu zavedení. Elektronická fakturace ve veřejných zakázkách je
v současnosti do určité míry povinná v Dánsku, Švédsku a Finsku a od
roku 2014 bude povinná také v Rakousku (na federální úrovni) a v Itálii. V
Nizozemsku funguje portál Digipoort, jehož prostřednictvím lze
elektronické faktury zasílat orgánům centrální vlády, a nyní se
připravují další kroky, které mají do systému zapojit také regionální a
místní orgány. Ve Francii a České republice rozhodují o povinné
elektronické fakturaci jednotlivé vládní orgány. K dalším státům, které
již vykročily směrem k širšímu využívání elektronické fakturace ve
veřejných zakázkách, patří Španělsko, Belgie, Irsko a
Německo. Navzdory tomu je však rozšíření
elektronické fakturace ve veřejných zakázkách v EU stále omezené. Podle
údajů Eurostatu využívá k zasílání či přijímání faktur ve vztahu
k orgánům veřejné správy elektronickou cestu jen 12 % firem. Z jiných
zdrojů vyplývá, že elektronická fakturace tvoří v Evropě pouhých
4 až 15 % všech faktur. Podniky, které
zasílají či přijímají jak elektronické faktury ve standardním formátu
vhodném pro elektronické zpracování, tak elektronická data určená
orgánům veřejné správy či těmito orgány poskytovaná. Údaje
z roku 2011 (v %). (Zdroj: Eurostat) V zemích, kde je povinná, navíc elektronická
fakturace vychází z vlastních standardů té které země, takže je z
převážné části neinteroperabilní. To přispívá k roztříštěnosti jednotného trhu, a tím i
zvyšuje náklady spojené s elektronickou fakturací v přeshraničních
veřejných zakázkách, která je navíc kvůli tomu složitější. Možnosti potenciálně významných úspor,
kterých by mohly dosáhnout všechny zainteresované strany, se tak nevyužívají. Komise ve svém sdělení z roku 2010
nazvaném „Využívání výhod elektronické fakturace v Evropě“[20] uvedla, že „chce aby se
elektronická fakturace stala převládající metodou fakturace v Evropě
do roku 2020“, a stanovila plán pro její větší rozšíření. Nyní Komise
přijala návrh, jehož cílem je učinit z elektronické fakturace
standardní metodu fakturace ve veřejných zakázkách (viz oddíl 5.1). 4.2 Současný stav na poli elektronického
zadávání veřejných zakázek Systémy elektronických oznámení a
elektronického přístupu k zadávací dokumentaci jsou obecně dostupné v
celé EU, avšak v některých členských státech se nevyužívají ve všech
procesech či zakázkách. Ve 22 členských státech byla elektronická
oznámení zavedena jako povinná dlouho před tím, než vstoupila v platnost
příslušná legislativa EU. Pokud jde o elektronické předkládání
návrhů, studie provedená pro Evropskou komisi v roce 2013[21] odhaduje, že v roce 2011
se stupeň rozšíření odpovídajících systémů v EU pohyboval
kolem 10 %[22]
(tj. 13% nárůst ve srovnání s rokem 2010). Značného pokroku dosáhly Litva,
Portugalsko, Spojené království a Švédsko, kde se stupeň rozšíření v
roce 2011 odhadoval na úrovni přes 30 %. Ve většině zemí však
tato úroveň byla pod 5 % a čtyři členské státy: Bulharsko,
Maďarsko, Řecko a Slovinsko, neměly zavedený systém
elektronického předkládání návrhů ve veřejných zakázkách ani v
roce 2012. Ve
většině (15) členských států je elektronické
předkládání návrhů dobrovolné. Povinné pro všechny zadavatele a zakázky je pouze v Portugalsku, ovšem
jen od určité prahové hodnoty. V
pěti členských státech je povinné v určitých specifických
případech. Portugalsko odhaduje
úspory spojené s používáním elektronického zadávání veřejných zakázek na 6
až 18 % z celkového objemu výdajů na veřejné zakázky. V některých oblastech (např. Flandry,
Lombardie) je elektronické zadávání veřejných zakázek povinné na
regionální úrovni. Podrobné informace o elektronickém zadávání veřejných
zakázek v jednotlivých zemích lze nalézt na adrese: http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/eprocurement/d2-annex-eprocurement-country-profiles-final_en.pdf. Obecně je oblast zadávání veřejných
zakázek značně roztříštěná[23]
a komplikovaná, což způsobuje velký počet nejrůznějších
procesů, IT technologií, certifikačních požadavků a
uplatňování postupů, které nevyužívají všech možností, které IT
technologie nabízejí. Z uživatelského hlediska jednoduché systémy
elektronického zadávání veřejných zakázek a jejich interoperabilita jsou
přitom klíčovým předpokladem pro vetší míru jejich zavádění
a pro dosažení podstatných úspor a výhod. Ve snaze překonat nízký stupeň rozšíření
těchto systémů a riziko roztříštěnosti trhu Komise v rámci
směrnic o modernizaci zadávání veřejných zakázek navrhla, aby bylo
elektronické zadávání veřejných zakázek nejpozději od poloviny roku
2016 povinné a aby se posílila interoperabilita systémů. Návrh je
momentálně projednáván s Evropským parlamentem a Radou a
ačkoliv přesný termín zavedení e-procurementu je ještě
stále předmětem jednání, Evropský parlament a Rada se již dohodly na
způsobu dokončení přechodu k elektronickému systému. V
návaznosti na uvedený legislativní návrh vydala Komise sdělení, v
němž oznámila opatření na podporu zavedení e-procurementu v EU
(viz příloha o pokroku v provádění příslušných opatření).
Především pak Komise zveřejnila zprávu s názvem „Zlatá kniha
elektronického zadávání veřejných zakázek“, která obsahuje dosavadní
osvědčené postupy[24].
Skupina odborníků Komise zaměřená na elektronické zadávání
veřejných zakázek (skupina pro e-tendering, e-TEG) také vydala
doporučení, jak způsob fungování elektronického zadávání veřejných
zakázek zjednodušit, a to především pro malé a střední podniky a
přeshraniční dodavatele[25].
Obě zprávy se pro zlepšení řešení e-procurementu ukazují jako
účinné. 5. Cesta vpřed Návrh Komise, aby byla elektronická oznámení,
elektronický přístup k zadávací dokumentaci a elektronické
předkládání návrhů povinná, a opatření, která oznámila ve
sdělení „Strategie pro elektronické zadávání veřejných zakázek“,
představují důležité kroky směrem k využívání výhod, které e-procurement
nabízí. Aby ještě více usnadnila přechod ke
komplexnímu elektronickému zadávání veřejných zakázek, podniká Komise
sérii opatření, mezi něž patří legislativní návrh, na jehož
základě se má elektronická fakturace ve veřejných zakázkách stát
pravidlem spíše než výjimkou, a také nelegislativní opatření za
účelem větší podpory zavádění komplexního elektronického
zadávání veřejných zakázek v členských státech. Tato opatření jsou popsána v následujícím textu[26]. 5.1 Elektronická fakturace ve
veřejných zakázkách spíše pravidlem než výjimkou Na základě extrapolace vyhodnocení
přínosů, která provedly členské státy[27], Komise odhaduje, že zavedení
elektronické fakturace ve veřejných zakázkách v celé EU by mohlo
přinést úspory ve výši až 2,3 miliardy EUR. V zájmu maximálního využití těchto výhod
Komise přijala návrh, jehož cílem je učinit z elektronické
fakturace standardní metodu fakturace ve veřejných zakázkách. Vedlejší účinky by měly vyústit ve
snadnější rozšíření e-fakturace mezi všechny tržní subjekty. Zvolený přístup má dvě fáze. Zaprvé, aby se odstranily problémy
s interoperabilitou jednotlivých vnitrostátních systémů, navrhuje se
pověřit Evropský výbor pro normalizaci (CEN) vytvořením nové
evropské normy pro elektronickou fakturaci, která by definovala standardní
obsah elektronické faktury, což je základním předpokladem pro
přeshraniční interoperabilitu a zajištění souladu
s právními předpisy. Zadruhé, návrh předpokládá, že správním
orgánům členských států bude přijímání elektronických faktur,
které odpovídají nové evropské normě, uloženo jako povinnost. Komise
navrhuje, aby tato povinnost platila od data, které bude co nejúžeji navázáno
na termín, kdy mají podle směrnic o veřejných zakázkách začít
platit povinnosti vztahující se k e-procurementu. Tento přístup k zavedení e-fakturace je
navržen tak, aby měly všechny zainteresované strany čas
vypořádat se s provozními požadavky a zároveň bylo zajištěno, že
všechny členské státy přechod úspěšně zvládnou. Komise
vyzývá členské státy, aby co nejdříve zahájily nezbytné
přípravné práce k zajištění včasného dodržování těchto
ustanovení. Doporučuje, aby členské státy zavedly povinnost používat
e-fakturaci pro všechny zainteresované strany, jakmile zřídí
potřebnou infrastrukturu, aby se z těchto investic mohlo začít těžit
co nejdříve. Členské státy by zároveň měly podniknout
všechny kroky nezbytné k tomu, aby se zajistilo, že malým a středním
podnikům nevzniknou žádné zbytečné dodatečné náklady nebo
zátěž. Komise do pěti let od termínu přechodu na nový systém
posoudí situaci a vyhodnotí, jakého pokroku bylo v implementaci
elektronické fakturace dosaženo. Klíčová opatření: (1)
Evropský parlament a Rada schválí nový právní
rámec, který stanoví povinnost přijímat elektronické faktury, které
odpovídají nové evropské normě. 5.2 Normalizace Legislativní návrhy týkající se e-fakturace a e-procurementu
jsou nezbytným, nikoliv však dostačujícím předpokladem pro
úspěšné zavedení komplexního elektronického zadávání veřejných
zakázek v EU. K tomu je nutné provést rovněž několik nelegislativních
opatření, zejména další normalizaci, která umožní provést legislativní
návrh o e-fakturaci. Výbor CEN by proto měl na základě
mandátu Komise, který bude připraven v pozdější fázi, provést
potřebnou normalizaci. Mandát bude zahrnovat seznam minimálních
požadavků, které bude muset norma splňovat. Normalizace poté
proběhne v souladu se standardními postupy výboru CEN pro tvorbu nových
evropských norem. Jelikož normu může přijmout pouze technický výbor,
rozhodne CEN, zda se tohoto úkolu ujme některý ze stávajících technických
výborů, nebo bude ustanoven nový. Výbor CEN by měl rovněž
pokračovat ve své práci týkající se e-procurementu tak, aby se
řešení e-procurementu zjednodušila, posílila se účast malých a
středních podniků a zlepšilo sledování veřejných zakázek
prostřednictvím systémů e-procurementu. Komise bude i nadále
financovat projekty podporující rozvoj komplexního elektronického zadávání
veřejných zakázek v EU, jako je e-SENS[28],
a zajistí, že se na tomto projektu bude odpovídajícím způsobem podílet
výbor CEN. V zájmu plné interoperability komplexního
elektronického zadávání veřejných zakázek by členské státy měly
ve svých zemích normu CEN prosazovat. V rámci víceletého finančního rámce
navrhla Komise zahájit program „Nástroj pro propojení Evropy“ (CEF)[29]. Účelem je podpořit
investice do infrastruktury nezbytné pro poskytování přeshraničních
služeb, včetně e-procurementu a e-fakturace, a posílit
interoperabilitu přeshraničních procesů. Tím může být
normalizace komplexního elektronického zadávání veřejných zakázek
rozšířena i nad rámec oblastí, které upravuje připravovaná
legislativa, a snížen výskyt neinteroperabilních řešení jednotlivých
států. Klíčová opatření: (2)
Evropský výbor pro normalizaci (CEN) provede nezbytnou normalizaci, která umožní provést legislativní
návrh o elektronické fakturaci ve veřejných zakázkách. CEN provede
hlubší normalizaci e-procurementu s cílem zjednodušit jeho
použití pro malé a střední podniky. (3)
Evropská komise bude financovat projekty, které
podporují rozvoj interoperabilních řešení elektronické fakturace
v EU (e-SENS). (4)
Evropská komise bude financovat a podporovat
rozvoj komplexního elektronického zadávání veřejných zakázek
(včetně elektronické fakturace) v celé Evropě
prostřednictvím navrhovaného Nástroje pro propojení Evropy (CEF). 5.3 Vnitrostátní strategie pro
komplexní elektronické zadávání veřejných zakázek Ve snaze
proměnit komplexní elektronické zadávání veřejných zakázek v realitu
hrají klíčovou úlohu členské státy. Komise proto vyzývá členské
státy k vypracování vnitrostátních strategií a podrobných akčních
plánů, které zajistí implementaci elektronického zadávání veřejných
zakázek a elektronické fakturace v termínech stanovených ve směrnicích o
veřejných zakázkách a elektronické fakturaci. Přijetí těchto
strategií je příležitostí k přehodnocení stávajícího nastavení
systému komplexního elektronického zadávání veřejných zakázek (který je
roztříštěný, v některých případech uživatelsky
nepřívětivý a jehož řešení nejsou interoperabilní) tak, aby se
zadávání veřejných zakázek více racionalizovalo a veřejná správa
intenzivněji modernizovala. Aby byly strategie proveditelné, měly by
se vypracovat konkrétní akční plány, které umožní: ·
Stanovit střednědobé cíle pro používání e-procurementu a e-fakturace za účelem
sledování dosaženého pokroku v naplňování cílů definovaných ve směrnicích
o veřejných zakázkách elektronické fakturaci, ·
Řídit přechod
na nový systém zvolením takové strategie, která maximalizuje přínosy
komplexního elektronického zadávání veřejných zakázek. Evropská komise
vypracuje studii, jejímž účelem bude zjistit, jaké strategie pro e-procurement
a e-fakturaci se ukazují jako nejúspěšnější. To pomůže
členským státům vyhodnotit jejich vlastní politiky, ·
Prosadit zjednodušení, snížit administrativní
zátěž a podpořit účast malých a středních podniků a
přeshraničních dodavatelů na
veřejných zakázkách zadávaných komplexním elektronickým způsobem,
s tím, že se zohlední výsledky studie ve zlaté knize a výsledky
činnosti skupiny odborníků pro e-tendering (viz oddíl 4.2), ·
Posílit vypracování a používání elektronických
certifikátů. S jejich
zavedením by mohly pomoci nástroje, jako je virtuální spis společnosti
(VCD)[30]v
projektu PEPPOL[31], ·
Sledovat výdaje na veřejné zakázky a
klíčové ukazatele efektivity (např.
účast malých a středních podniků, přínosy komplexního
elektronického zadávání veřejných zakázek) na úrovni jednotlivých
států na základě informací vygenerovaných systémy e-procurementu
s cílem dosáhnout úspor a větší transparentnosti, ·
Zřídit školicí programy pro společnosti (zejména malé a střední podniky) a
zadavatele, které jim usnadní přechod na nový systém.
Členské státy mohou k financování školení
využít strukturální fondy a v případě potřeby zřídit
nezbytnou infrastrukturu. Aby
mohly této možnosti využít, měly by dané priority zahrnout do
příštích operačních programů financovaných ze strukturálních
fondů v období 2014–2020, ·
Začlenit do vnitrostátních strategií
naplňování cílů vnitřního trhu. Evropská komise zveřejní základní principy,
které by měly všechny systémy e-procurementu v Evropě
splňovat, aby byly kompatibilní s vnitřním trhem. Pokyny se zaměří mimo jiné na
problematiku snadného přístupu
pro přeshraniční dodavatele (např. systémy e-procurementu
by neměly obsahovat datová pole specifická pro konkrétní stát, která by
mohla znemožňovat přístup zahraničních společností),
snadného přístupu pro malé a střední podniky, požadavků na
interoperabilitu apod. Členské státy by měly zajistit, aby se v
jejich vnitrostátních strategiích vyžadovalo dodržování těchto
pokynů. Klíčová opatření: (5)
Členské státy vypracují vnitrostátní strategie
a podrobné akční plány pro komplexní elektronické zadávání veřejných
zakázek, které zajistí implementaci v termínech
stanovených ve směrnicích o veřejných zakázkách a elektronické
fakturaci. (6)
Evropská komise provede studii, jejímž
účelem bude identifikovat nejúspěšnější evropské strategie pro e-procurement
a e-fakturaci. (7)
Členské státy zváží možnost využít
k financování školení (zejména pro malé a střední podniky), posílení
administrativních kapacit a vybudování infrastruktury strukturální fondy. Za tím účelem příslušné priority odpovídajícím
způsobem zahrnou do svých operačních programů. (8)
Evropská komise zveřejní základní principy,
které by měly všechny systémy e-procurementu v Evropě
splňovat, aby byly kompatibilní se zásadami vnitřního trhu. 5.4 Sdílení osvědčených
postupů Komise bude pokračovat v práci Evropského
mnohostranného fóra pro elektronickou fakturaci a zřídí obdobné fórum pro e-procurement. Tato fóra stanoví další normalizační
opatření, budou koordinovat evropské a vnitrostátní iniciativy a sdílet
své osvědčené postupy. Fóra budou sdružovat hlavní aktéry podílející
se na komplexním elektronickém zadávání veřejných zakázek: vnitrostátní
tvůrce politik, zástupce společností / malých a středních
podniků, zadavatele/odběratele, poskytovatele systémů e-procurementu
a e-fakturace, normalizační orgány a další. Komise také vypracuje studii, jejímž
účelem bude identifikovat osvědčené postupy v oblasti
nástrojů e-procurementu, jako jsou elektronické aukce[32] a elektronické katalogy[33]. Tyto nástroje jsou někdy
zneužívány – například jsou-li nabídky v elektronické aukci oznámeny
příliš brzy, může dojít ke koluzi mezi dodavateli. Studie by
měla definovat, jak tyto nástroje používat co nejlépe, aby byl jejich
přínos co největší. Komise jde v oblasti e-procurementu a
e-fakturace příkladem. Komise zavede plně elektronické zadávání
veřejných zakázek (zahrnující e-oznámení, e-přístup a e-podání) do
poloviny roku 2015, jak je uvedeno ve sdělení z roku 2012[34]. E-fakturace se používá v
zakázkách na dodání IT zboží a služeb od roku 2009 a díky ní dochází k
značným úsporám a rychlejšímu zpracování, nedochází ke kódování dat apod.
Komise postupně rozšiřuje povinnost používat e-fakturaci i v jiných
oblastech jejích veřejných zakázek. V zájmu úspory investičních
nákladů budou tato řešení členským státům
zpřístupněna pomocí otevřeného zdrojového kódu. Klíčová opatření: (9)
Komise bude pokračovat v práci Evropského
mnohostranného fóra pro elektronickou fakturaci. Komise zřídí obdobné fórum pro e-procurement, s jehož
pomocí se stanoví další normalizační opatření, budou koordinovat
evropské a vnitrostátní iniciativy a sdílet osvědčené postupy. (10)
Komise vypracuje studii, jejímž účelem bude
identifikovat osvědčené postupy v oblasti nástrojů e-procurementu,
jako jsou elektronické aukce a elektronické katalogy. 6. Závěr Aby mohlo být
dosaženo obrovského přínosu, který nabízí komplexní elektronické zadávání
veřejných zakázek, musí na úrovni EU existovat odpovídající platný právní
rámec. Komise proto vyzývá členské státy a Evropský parlament, aby
schválily nový návrh o elektronické fakturaci co nejdříve, čímž dají
jasný politický signál, že přijímají závazek k přechodu na nový
systém. Výhody však bude možné naplno čerpat, jen pokud členské státy
přijmou strategie pro řízení přechodu a řešení provozních
otázek. Příloha:
stav implementace opatření prováděných na základě sdělení
„strategie pro elektronické zadávání veřejných zakázek“ Klíčová opatření || stav implementace 1) Evropský parlament a Rada schválí nový právní rámec požadující úplný přechod na elektronické zadávání veřejných zakázek. Lhůta: přijetí do konce roku 2012. || Probíhá: Projednávání návrhu s EP a Radou; kompromisu by mohlo být dosaženo do konce prvního pololetí roku 2013. 2) V případě potřeby Komise prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci harmonizuje technické požadavky. Lhůta: po přijetí nových směrnic. || Implementace proběhne po přijetí revidované směrnice o veřejných zakázkách. 3) Komise navrhne nový právní rámec pro elektronickou identifikaci, ověřování pravosti a elektronické podpisy. Lhůta: do druhého čtvrtletí roku 2012. || Dokončeno: Návrh přijat dne 4. června 2012[35]. Návrh je projednáván s EP a Radou. 4) Skupina odborníků e-TEG vydá doporučení na propagaci vzorových systémů e-procurementu usnadňujících přeshraniční přístup a snadnost použití pro všechny společnosti. Lhůta: začátkem roku 2013. || Dokončeno: Zpráva zveřejněna[36]. 5) Komise zveřejní a bude v celé EU propagovat zprávu o osvědčených postupech v e-procurementu. Lhůta: v polovině roku 2013. || Dokončeno: Zpráva zveřejněna[37]. 6) Evropská komise podpoří udržitelnost složek programu PEPPOL od druhé poloviny roku 2012. || Dokončeno: OpenPEPPOL, mezinárodní nezisková asociace založená podle belgického práva, pokračuje v plnění úkolů programu PEPPOL. Podpora Komise programu PEPPOL a jeho rozvoje pokračuje prostřednictvím činností zahrnutých do programu ISA. Klíčová opatření || stav implementace 7) Evropská komise bude financovat a podpoří rozvoj infrastruktury pro e-procurement v celé Evropě prostřednictvím nástroje pro propojení Evropy (CEF). Komise zahájí uvedené projekty v letech 2014–2015. || Probíhá: Návrh na vytvoření nástroje CEF přijala Komise na konci roku 2011 a v květnu 2013 jej upravila; návrh se v současnosti projednává v rámci nového víceletého finančního rámce na období 2014–2020. 8) Komise podpoří využívání strukturálních fondů na podporu rozvoje e-procurementu v Evropě, jak je uvedeno ve společném strategickém rámci na období 2014–2020. || Dokončeno: Několik vnitrostátních programů již odkazuje k e-procurementu. 9) Komise bude naplňovat strategii plošného šíření e-procurementu. || Probíhá: Komise zorganizovala několik akcí: konferenci na vysoké úrovni o e-procurementu (červen 2012); seminář o e-procurementu (prosinec 2012). Zúčastnila se velkého počtu konferencí a využila několik sítí pro šíření informací (např. Europe Enterprise Network). 10) Komise bude pořádat výroční konference o e-procurementu, počínaje polovinou roku 2012. || Dokončeno: Konference konaná v polovině roku 2012; 350 účastníků. Druhá konference je plánovaná na 18. září 2013. 11) Komise položí základy pro elektronické systémy sledování výdajů na zakázky v reálném čase. Lhůta: v polovině roku 2013. || Probíhá: Evropská komise zadala studii, která bude dokončená v polovině roku 2013. 12) Komise bude vydávat výroční zprávu o e-procurementu. Lhůta: první zpráva v polovině roku 2013. || Dokončeno: Viz oddíl 4 sdělení. 13) Komise zavede úplné elektronické zadávání veřejných zakázek do poloviny roku 2015 (jeden rok před termínem pro členské státy). || Probíhá: E-oznámení a e-přístup již fungují. E-podání vstoupí do pilotní fáze v polovině roku 2013. Klíčová opatření || stav implementace 14) Komise dá svá řešení pro e-procurement k dispozici členským státům, které budují svou infrastrukturu, s cílem snížit investiční náklady. || Probíhá: Belgie zavedla systém e-procurementu Komise e-PRIOR. Norsko a Irsko systém e-PRIOR momentálně testují. 15) Komise podpoří mezinárodní dialogy o právní úpravě otevřených systémů e-procurementu a bude aktivně sledovat příslušnou mezinárodní normalizační činnost. || Probíhá: Byly zahájeny dialogy s USA, Čínou a OSN/CEFACT[38]. [1] Termínem „end-to-end
e-procurement“ neboli komplexním elektronickým zadáváním veřejných zakázek
se označuje využití elektronické komunikace a zpracování transakcí veřejných
organizací, které poptávají dodávky a služby, případně zadávají
veřejné zakázky na stavební práce, a to od oznámení až po platby. [2] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/eprocurement/strategy/COM_2012_en.pdf. [3] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/modernising_rules/public-procurement-indicators-2011_en.pdf. [4] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/eprocurement/conferences/speeches/robert-hunja_en.pdf. [5] Sdělení KOM(2011) 815 v
konečném znění a COM(2012) 750 final. [6] Tento dokument označuje
elektronické zadávání veřejných zakázek jako elektronické oznámení, elektronický
přístup k dokumentům a elektronické předkládání
návrhů, které jsou popsány dále v textu. [7] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/modernising_rules/reform_proposals_en.htm. [8] Elektronické zveřejňování
oznámení o zahájení veřejného zadávacího řízení. [9] Zveřejňování zadávací
dokumentace, například podmínek řízení, na internetových stránkách. [10] Elektronické předkládání nabídek
v rámci reakce hospodářských subjektů na výzvu
k předkládání nabídek. [11] Posun směrem k centralizaci
je pokračujícím trendem, podporovaným i zaváděním e-procurementu. [12] Seznam přínosů není úplný: dalšími by bylo snížení emisí CO2,
otevření zahraničních trhů atd. [13] www.base.gov.pt. [14] Cílem iniciativy Digitální agenda pro
Evropu (KOM(2010) 245) je zvýšit do roku 2015 využívání služeb elektronické
veřejné správy ze strany občanů a podniků EU. [15] Akční plán „e-Government“ na
období 2011–2015, KOM(2010) 743. [16] Rolece ve
Španělsku, francouzská služba e-Attestation a italský virtuální
pas společnosti AVCP (Autorità Vigilanza Contratti Pubblici). [17] Odhad italského úřadu pro dohled
nad veřejnými zakázkami (AVCP) vychází z počtu podniků a
výběrových řízení, průměrného počtu řízení,
kterých se podniky účastní, nákladů spojených
s předkládáním dokumentů a osobních nákladů. [18] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/information_society/data/comprehensive_databases. [19] Národní průzkum o elektronickém zadávání
veřejných zakázek provedený v roce 2012 v Portugalsku udává, že podle 78 %
malých a středních podniků je nový systém transparentnější a
podle 50 % ze zlepšila hospodářská soutěž. Viz také: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/business-environment/files/smes_access_to_public_procurement_final_report_2010_en.pdf. [20] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0712:FIN:cs:PDF. [21] Studii provedly agentury IDC Italia a
Capgemini: http://ec.europa.eu/dgs/internal_market/tenders/2011-097-c/download_en.htm. [22] Odhadovaný stupeň rozšíření
vychází z poměru hodnoty zakázek v zadávacích řízeních v EU, v
nichž podniky předložily své nabídky elektronicky, a celkové hodnoty
zakázek ve všech zadávacích řízeních v EU. [23] V EU existuje 250 000 až 300 000
zadavatelských subjektů. [24] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/e-procurement/golden-book/index_en.htm. [25] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/e-procurement/expert/index_en.htm [26] Všechna opatření navržená v
tomto dokumentu jsou v souladu se stávajícím víceletým finančním rámcem na
období 2007–2013 a s návrhem nového víceletého finančního rámce na
období 2014–2020. [27] Reakce vnitrostátních fór Švédska a
Dánska v rámci konzultací s EMSF ohledně elektronické fakturace. [28] Cílem projektu e-SENS je konsolidovat
hlavní výsledky stávajících rozsáhlých pilotních projektů v rámcovém
programu pro konkurenceschopnost a inovace (http://www.esens.eu).
Na základě podpisu grantové dohody (která se momentálně
dokončuje) bude e-Sens projektem spolufinancovaným EU. [29] Viz KOM(2011) 676, KOM(2011) 665 a COM(2013) 329 ze dne
28. května 2013. [30] http://www.peppol.eu/peppol_components/virtual-company-dossier.
[31] http://www.peppol.eu/. [32] Elektronické aukce jsou zvláštním plně elektronickým
postupem zadávání veřejných zakázek. [33] Elektronické katalogy jsou prostředkem pro
přijímání a hodnocení nabídek ve strukturované podobě – katalogu. [34] Viz sdělení COM(2012) 179 final uvedené
v poznámce pod čarou 2. [35] http://europa.eu/newsroom/calendar/event/363056/commission-adopts-proposed-regulation-on-eid-and-esignature. [36] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/e-procurement/expert/index_en.htm [37] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/e-procurement/golden-book/index_en.htm.
[38] http://www.unece.org/cefact.html.