Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY kterou se mění směrnice 2003/98/ES o opakovaném použití informací veřejného sektoru /* KOM/2011/0877 v konečném znění - 2011/0430 (COD) */
DŮVODOVÁ ZPRÁVA
1.
1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
1.1.
Odůvodnění a cíle návrhu
Směrnice Evropského parlamentu a Rady
2003/98/ES o opakovaném použití informací veřejného sektoru (dále jen
„směrnice o informacích veřejného sektoru“) byla přijata dne 17.
listopadu 2003. Cílem směrnice bylo usnadnit opakované použití informací
veřejného sektoru v Unii prostřednictvím harmonizace základních
podmínek a odstranění překážek opakovaného použití na vnitřním
trhu. Směrnice obsahuje ustanovení o nediskriminaci, vybírání
poplatků, výhradních dohodách, průhlednosti, udělování licencí a
praktických nástrojích usnadňujících vyhledávání a opakované použití
veřejných dokumentů. Článek 13
směrnice požadoval přezkum používání směrnice před 1.
červencem 2008. Přezkum provedla Komise a byl zveřejněn ve
sdělení KOM(2009) 212[1]. Komise zjistila, že
navzdory dosaženému pokroku stále přetrvává řada překážek,
zejména snahy subjektů veřejného sektoru docílit co největší
úhrady nákladů namísto přínosů pro širší ekonomiku,
soutěžení mezi veřejným a soukromým sektorem, praktické problémy,
které brání opakovanému použití, jako je nedostatek informací o dostupných
informacích veřejného sektoru, a postoj subjektů veřejného
sektoru, jež si neuvědomují ekonomický potenciál těchto informací.
Komise dospěla k závěru, že další přezkum by měl být
proveden do roku 2012, kdy bude k dispozici více důkazů
o dopadech, účincích a provádění směrnice. Tento návrh
Komise je výsledkem druhého přezkumu. Informace
veřejného sektoru jsou důležitým výchozím materiálem výrobků a
služeb s digitálním obsahem s velkým dosud nevyužitým potenciálem.
Obecným cílem tohoto opatření Unie je přispívat k hospodářskému
růstu a vytváření pracovních míst uvolněním ekonomického
potenciálu vládních údajů prostřednictvím zlepšení podmínek pro využití
informací veřejného sektoru. Obecný cíl je plně v souladu
s horizontálními strategiemi Unie, zejména se strategií Evropa 2020,
kterou zahájila Komise dne 3. března 2010 s cílem přeměnit
Evropu v „inteligentní a udržitelnou ekonomiku podporující začlenění
a vykazující vysokou úroveň zaměstnanosti, produktivity a sociální
soudržnosti“. Zpřístupnění
informací veřejného sektoru pro opakované použití bude mít také pozitivní
vliv na průhlednost, efektivnost a odpovědnost státních správ a
přispěje k posílení postavení občanů. Proto by měla
směrnice o informacích veřejného sektoru v konečném
důsledku sloužit jako katalyzátor změny kultury ve veřejném
sektoru a vytvořit příznivé prostředí pro činnosti s přidanou
hodnotou vyplývající z opakovaného použití zdrojů veřejných
informací. Regulačním
úkolem je poskytnout trhu optimální právní rámec stimulující trh
s digitálním obsahem pro výrobky a služby založené na informacích
veřejného sektoru i za hranicemi jednotlivých států a předcházet
narušování hospodářské soutěže na trhu Unie pro opakované použití
informací veřejného sektoru. Návrh Komise se proto
zaměřuje na řetězec komerčního a nekomerčního
využití informací veřejného sektoru s cílem zajistit zvláštní podmínky v
různých fázích tohoto řetězce zlepšujících přístup
k informacím veřejného sektoru a usnadňujících jejich opakované
použití. Údaje musí být uvolněny a musí být
vyhledatelné a fakticky dostupné pro opakované použití. Náklady na
finanční a nefinanční transakce musí zůstat co možná nejnižší.
Další uživatelé musí mít přístup k účinnému a efektivnímu
mechanismu zjednání nápravy, aby mohli prosazovat svá práva. Původní
směrnici je třeba posílit, aby byly překonány zbývající
překážky, například nedostatek informací o tom, které údaje jsou
skutečně k dispozici, restriktivní nebo nejednoznačná
pravidla pro podmínky přístupu k informacím veřejného sektoru a
jejich opakovaném použití, odrazující, nejasné a nejednotné stanovení cen v
případě, že se za opakované použití informací platí poplatky, a
celkově příliš složitý proces získání povolení pro opakované použití
informací veřejného sektoru, zejména pro malé a střední podniky.
Kromě toho uživatelé a příslušné „hybridní“ subjekty veřejného
sektoru (kombinující veřejné úkoly s komerčním využíváním údajů)
musí mít rovné podmínky a těžit z podmínek hospodářské soutěže,
které nejsou omezeny diskriminačním zacházením nebo
neodůvodněnými výhradními dohodami o využívání informací
veřejného sektoru. Vnitřní trh pro opakované použití informací
veřejného sektoru se bude úspěšně rozvíjet, pouze pokud budou
odstraněna regulační a praktická omezení pro opakované použití
informací v Unii a stejné typy údajů budou dostupné za podobných, ne-li
stejných podmínek bez ohledu na jejich národní původ. Výhody plynoucí z lepšího přístupu
k informacím a z jejich snadnějšího opakovaného použití zahrnují
inovaci výrobků založených přímo na informacích veřejného
sektoru a doplňkových výrobků, snížené náklady na transakce a úspory
ve veřejném sektoru z důvodu vyšší efektivity a v rostoucí
míře kombinování různých veřejných a soukromých informací
při výrobě nového zboží.
1.2.
Obecné souvislosti
Subjekty veřejného sektoru
vytvářejí, shromažďují nebo mají v držení velké množství informací a
obsahu od statistických či ekonomických údajů nebo údajů
o životním prostředí po archivní materiály a sbírky knih nebo
uměleckých děl. Digitální revoluce významně zvýšila hodnotu
tohoto zdroje pro inovační výrobky nebo služby využívající údaje jako
suroviny. Hospodářský význam zpřístupnění
zdrojů údajů, včetně veřejných údajů, je nyní
široce uznáván. Například podle zprávy v časopise The Economist
z roku 2010 se údaje staly „ekonomickou vstupní surovinou
téměř stejné hodnoty jako kapitál a práce“[2],
zatímco v závěrečné zprávě Digital Britain (Digitální
Británie) jsou údaje označeny za „inovační měnu …
životadárnou mízu znalostní ekonomiky“[3]. Nedávná studie
odhaduje celkový trh pro informace veřejného sektoru v roce 2008 na
28 miliard EUR v celé Unii[4]. Stejná studie
naznačuje, že celkový ekonomický zisk z dalšího zpřístupnění informací
veřejného sektoru díky usnadnění přístupu k nim se pro EU27
pohybuje okolo 40 miliard EUR ročně. Celkové přímé a
nepřímé ekonomické zisky z použití informací veřejného sektoru v
rámci celého hospodářství EU27 by byly ročně v řádu
140 miliard EUR. Kromě podpory inovací a
tvůrčího přístupu stimulujících hospodářský růst
posilují přístupné veřejné údaje také postavení občanů,
čímž přispívají k rozvoji participativní demokracie a podporují
transparentní, odpovědnou a efektivnější státní správu. Úkolem směrnice je poskytnout trh s
optimálním právním rámcem usnadňujícím a stimulujícím komerční i
nekomerční opakované použití veřejně přístupných
údajů. Konečným cílem směrnice a její revize je tedy sloužit
jako katalyzátor změny kultury ve veřejném sektoru a vytvářet
příznivé prostředí pro činnosti s přidanou hodnotou
vyplývající z opakovaného použití zdrojů veřejných informací. Přezkum směrnice tak tvoří
součást Digitální agendy pro Evropu a strategie Evropa 2020
zaměřených na inteligentní a udržitelný růst podporující
začlenění[5]. Přezkum je
vlastně klíčovým opatřením Digitální agendy (klíčové
opatření 1c).
1.3.
Soulad s ostatními politikami
1.3.1.
Politika v oblasti informací veřejného
sektoru a pravidla Unie pro hospodářskou soutěž
Jedním z cílů směrnice o informacích
veřejného sektoru je omezit narušování hospodářské soutěže na
trhu Unie, a vytvářet tak rovné podmínky pro všechny potenciální uživatele
uvedených informací. V tomto ohledu obsahuje směrnice o informacích
veřejného sektoru konkrétní formulaci obecnějších pravidel Unie
v oblasti hospodářské soutěže, a to v čl. 10 odst. 2 —
zákaz křížových dotací— a v článku 11 — zákaz výhradních dohod,
s výjimkami.
1.3.2.
Politika v oblasti informací veřejného
sektoru a politika v oblasti životního prostředí
Směrnice o informacích veřejného
sektoru, směrnice 2003/4 o přístupu veřejnosti k informacím o
životním prostředí (aarhuská směrnice) a směrnice 2007/2/ES o
zřízení Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském
společenství (INSPIRE) tvoří soubor opatření Unie pro
zajištění co možná nejširšího šíření informací o životním
prostředí, které mají v držení veřejné subjekty. Tyto
směrnice, ač nesdílejí společné bezprostřední cíle, se
navzájem doplňují a směřují ke společnému cíli podpory
transparentnosti a dostupnosti veřejných údajů. Směrnice o přístupu veřejnosti
k informacím o životním prostředí přispívá ke zvýšení
povědomí o záležitostech životního prostředí, k bezplatné
výměně názorů, k účinnějšímu zapojení veřejnosti
do rozhodování o otázkách životního prostředí a v konečném
důsledku k lepšímu životnímu prostředí. Podporuje politiku
Komise v oblasti opakovaného použití informací veřejného sektoru,
neboť široký přístup k informacím je předpokladem k jejich
opakovanému použití a údaje o životním prostředí jsou velmi důležitým
zdrojem informací pro vytváření nových výrobků a služeb.
Směrnice INSPIRE hraje podobnou úlohu v oblasti prostorových
informací. Kromě toho má směrnice o informacích
veřejného sektoru zásadní význam pro celkovou koherenci chystaného systému
sdílení informací o životním prostředí.
1.3.3.
Politika v oblasti informací veřejného sektoru
a integrovaná námořní politika
V září 2010 vydala Komise
sdělení Evropskému parlamentu a Radě — Znalosti v námořní
oblasti 2020 — zaměřené na uvolnění potenciálu znalostí
v námořní oblasti v rámci Evropy. Přístup uvedený ve
sdělení vycházející ze tří cílů, a to zajistit snadnější a
méně nákladné využívání údajů o moři, podporovat
konkurenceschopnost uživatelů údajů o moři a zlepšit
znalosti o mořích a oceánech Evropy, je v souladu s politikou
Komise v oblasti opakovaného použití informací veřejného sektoru a
tuto politiku posiluje.
1.3.4.
Politika v oblasti informací veřejného
sektoru a společná dopravní politika
Jedna ze 40 iniciativ předložených v nové
bílé knize o dopravě[6] je zaměřena na
vytvoření rámcových podmínek pro propagaci rozvoje a využívání
inteligentních systémů pro interoperabilní a multimodální jízdní
řády, informace, rezervační systémy online a inteligentní prodej
jízdenek. Tato iniciativa se vztahuje přímo k
akčnímu plánu[7] zavádění
inteligentních dopravních systémů v Evropě (ITS) v silniční
dopravě a jejích styčných bodů s jinými druhy dopravy,
který Komise přijala v prosinci 2008, a ke směrnici 2010/40/EU[8]
ze dne 7. července 2010 o rámci pro zavedení inteligentních
dopravních systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní
s jinými druhy dopravy. Cílem těchto dvou nástrojů je urychlit a
koordinovat zavádění aplikací ITS, včetně služeb dopravních a
cestovních informací v reálném čase v celé Unii. Podle směrnice 2010/40/EU přijme
Komise závazné specifikace pro „poskytování informačních služeb o
dopravním provozu v reálném čase v celé Unii“ a pro „poskytování
informačních služeb o cestování v celé Unii“, aby řešila otázku
poskytování údajů o dopravních předpisech dopravními orgány a
zajistila přístup soukromých společností k příslušným
veřejným údajům. Tyto specifikace, ale také případný následný legislativní návrh na
zajištění přístupu k informacím o veřejné dopravě a jejich
opakovaného použití by mohly významně přispět k politice Komise
v oblasti opakovaného použití informací veřejného sektoru tím, že
poskytnou občanům nebo společnostem právo přístupu k
informacím o silničním provozu nebo veřejné dopravě a
opakovaného použití pro nové výrobky a služby založené na vysoce dynamickém obsahu
těchto údajů. To podporuje politiku Komise v oblasti opakovaného
použití informací veřejného sektoru.
1.3.5.
Politika v oblasti informací veřejného
sektoru a iniciativa zaměřená na otevřený přístup
k vědeckým informacím
Cílem Komise v oblasti vědeckých informací
je maximalizovat přínosy informačních technologií (internet,
superpočítačové sítě, vytěžení údajů) pro lepší
přístup k vědeckým poznatkům a jejich snadnější
opakované použití. Politika „otevřeného přístupu“ sleduje cíl
bezplatného zpřístupnění vědeckých článků a údajů
z výzkumu čtenářům na internetu. Komise zamýšlí
přijmout kroky na podporu přístupu k vědeckým informacím a
jejich zachování, včetně publikací a údajů z výzkumných
projektů financovaných z rozpočtu Unie. Cíle Komise v této oblasti jsou velmi
úzce svázány s cíli směrnice o informacích veřejného sektoru
v tom smyslu, že jejich společným cílem je rozšíření dostupnosti
veřejných informací v Evropě z hlediska přístupu
k nim a jejich opakovaného použití.
1.3.6.
Politika v oblasti informací veřejného sektoru
a politika v oblasti digitalizace a kulturního dědictví
Digitalizace kulturních sbírek podporuje přístup ke kultuře
snazším zpřístupněním evropského kulturního dědictví v držení
evropských kulturních institucí — knih, map, audio materiálu, filmů, rukopisů,
muzejních předmětů atd. — široké veřejnosti pro pracovní a
studijní účely i činnosti v rámci volného času.
Zároveň digitalizace přetváří tyto zdroje do podoby trvalé
hodnoty pro digitální ekonomiku a vytváří mnoho příležitostí pro
inovace, přestože plné využití digitálních kulturních fondů je stále
ve stádiu zrodu. Zkoumají se obchodní modely a komerční činnosti jsou
na samém počátku. Cíle zajištění široké dostupnosti informací
veřejného sektoru (směrnice o informacích veřejného
sektoru) a uvedení digitalizovaných kulturních fondů k dispozici
kreativním a inovačním podnikům (politika digitalizace) jsou zcela
konzistentní, vzájemně se podporují a jsou plně v souladu s
Evropským programem pro kulturu v globalizovaném světě a pracovním
plánem Rady pro kulturu.
2.
VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ
DOPADŮ
2.1.1.
Veřejná konzultace
V souvislosti s přezkumem směrnice
proběhla v souladu se zavedenými normami Komise široká veřejná
on-line konzultace. Konzultace probíhala od 9. září 2010 do 30. listopadu
2010. Byla zveřejněna na internetové stránce Komise „Váš hlas
v Evropě“:
(http://ec.europa.eu/yourvoice/ipm/forms/dispatch?form=psidirective2010). O zahájení veřejné konzultace byla
vydána tisková zpráva. Zahájení konzultace bylo také zveřejněno na
sociální síti Twitter, na internetové stránce Komise o informační
společnosti vyhrazené pro informace veřejného sektoru (http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/index_en.htm)
a na portálu ePSIplatform[9]. Kromě toho byly o
konzultaci informovány zúčastněné strany a byly vyzvány k
předložení svých názorů prostřednictvím svých sdružení nebo
individuálních elektronických zpráv. Všechny zúčastněné strany,
včetně vlád, držitelů obsahu veřejného sektoru (i
z odvětví, která jsou v současné době z oblasti
působnosti směrnice vyňata), komerčních i nekomerčních
uživatelů, odborníků, zástupců akademické obce a
občanů, byly vyzvány, aby do konzultace přispěly. V rámci konzultace bylo shromážděno
598 odpovědí, které byly zveřejněny na internetové stránce
Komise pro informace veřejného sektoru[10]. Odpovědi
zahrnovaly všechny různorodé aktéry hodnotového řetězce
informací veřejného sektoru: držitele obsahu informací veřejného
sektoru (8 %), ostatní orgány veřejné moci, které nemají
v držení žádné informace veřejného sektoru (4 %), uživatele
informací veřejného sektoru (13 %), zástupce akademické obce a
odborníky (23 %), občany (48 %) a respondenty označené jako
„ostatní“ (4 %). Převážná
většina respondentů signalizovala, že opakované použití informací
veřejného sektoru nedosáhlo plně svého potenciálu, a podporovala
další opatření na stimulování opakovaného použití a přeshraniční
poskytování výrobků a služeb založených na informacích veřejného
sektoru. Mnoho respondentů dávalo přednost změně
směrnice, od zhruba 40 % držitelů obsahu informací veřejného
sektoru po více než 70 % uživatelů. Návrhy na legislativní změny
a dodatečné právně nevynutitelné pokyny se mezi konkrétními
kategoriemi respondentů významně nelišily, ale většina z nich
podporovala změnu obecné zásady stanovení práva na opakované použití a
přijetí dalších opatření (pro zpřístupnění zdrojů veřejných
údajů a usnadnění opakovaného použití, například seznamy
fondů dostupných dokumentů, zjednodušené nebo žádné podmínky
udělování licencí, mezní náklady atd.). Velkou pozornost
věnovali respondenti také otázce stanovení poplatků. Z mnoha
příspěvků je zřejmé, že je třeba podat objasnění
a vydat pokyny ohledně mnoha otázek stanovení poplatků,
včetně strategií stanovení poplatků v protikladu k volnému
přístupu a přípustných tarifů. Zúčastněné strany
nepodporovaly stanovení poplatků za opakované použití na základě
úplné nebo částečné náhrady nákladů. Respondenti často
požadovali zákaz poplatků nebo objasnění výrazu
„přiměřený zisk“. Většina podporovala bezplatné
nekomerční opakované použití. Respondenti ve všech kategoriích
předložili mnoho argumentů pro řešení vycházející z mezních
nákladů i proti němu a v tomto bodě nebylo dosaženo shody. Respondenti ve
všech odvětvích dále všeobecně požadovali podporu a zavádění
opatření pro opakované použití informací veřejného sektoru, které
překračuje hranice států. Tato opatření sahají od
pokynů k mnoha tématům (udělování licencí, vybírání
poplatků, kvalita údajů) až po podporu vývoje vnitrostátních
portálů informací a jediného evropského místa pro přístup k údajům. V souhrnu
odpovědi na tuto konzultaci ukazují, že ve srovnání s přezkumem
v roce 2009 kultura opakovaného použití v mnoha členských
státech pokročila (zejména ve Spojeném království, Francii a Dánsku).
Ještě je však třeba hodně udělat pro co možná největší
vytěžení potenciálu opakovaného použití informací veřejného sektoru a
plného využití pravidel stanovených ve směrnici o informacích
veřejného sektoru z roku 2003, jejíž několik ustanovení vyžaduje
změnu nebo objasnění. Kromě toho nedostatečná shoda nebo trendy
respondentů ohledně vybírání poplatků za opakované použití
informací veřejného sektoru ukazují, že nelze použít žádné paušální
řešení, které by vyhovovalo všem, a že je třeba vzít v úvahu
rozdíly v potřebách držitelů informací veřejného sektoru a
uživatelů těchto informací, aby nebyly vytvářeny překážky
opakovanému použití údajů. Obdržené
odpovědi byly zohledněny v posouzení variant, které se staly základem
souboru legislativních opatření a opatření majících povahu
právně nevynutitelných předpisů v tomto návrhu.
2.1.2.
Sběr a využití výsledků odborných konzultací
V průběhu posledních
několika let Komise prováděla tyto studie pro posouzení různých
aspektů trhu opakovaného použití informací veřejného sektoru,
včetně jejich ekonomického zhodnocení: MEPSIR (Measuring European
Public Sector Information Resources – Měření evropských zdrojů
informací veřejného sektoru)[11], studie
o výhradních dohodách[12], ekonomické ukazatele a
případové studie o modelech stanovení cen informací veřejného
sektoru[13], studie o modelech
stanovení cen pro informace veřejného sektoru (Deloitte, ještě
nezveřejněno), studie tržní hodnoty informací veřejného sektoru
(Vickery, ještě nezveřejněno), studie o opakovaném použití
kulturního materiálu[14]. Studie měřily opakované použití
informací veřejného sektoru v členských státech, odhadovaly
celkovou velikost trhu informací veřejného sektoru v Unii (v roce
2006 a v období 2010–2011), posuzovaly existenci možných výhradních dohod
uzavíraných subjekty veřejného sektoru podle článku 11 směrnice,
poskytly podrobný pohled na současný vývoj v oblasti informací
veřejného sektoru v členských státech, doporučení
ekonomických ukazatelů pro měření opakovaného použití informací
veřejného sektoru, posouzení různých modelů nabídky a stanovení
poplatků týkajících se informací veřejného sektoru a přehled o
opakovaném použití informací veřejného sektoru v odvětví
kultury. Výsledky těchto studií poskytly cenné ekonomické údaje pro
určení nejvhodnějších variant revize směrnice o informacích
veřejného sektoru. Kromě toho Komise získala důležitou
právní analýzu z výzkumu provedeného v rámci tematické sítě LAPSI[15]
(Legal Aspects of Public Sector Information – právní aspekty informací
veřejného sektoru), která se zaměřila na právní důsledky
konkrétních otázek týkajících se opakovaného použití informací veřejného
sektoru, jako jsou výjimky ze standardního pravidla pro účtování mezních
nákladů, koncepce „veřejného úkolu“ a nediskriminace, otázka, zda se
má směrnice o informacích veřejného sektoru vztahovat na
veřejné podniky, a podmínky udělování licencí. Další údaje byly shromážděny
prostřednictvím vytváření sítí, spolupráce, koordinace a
činností zaměřených na zvýšení informovanosti v rámci
členských států a zúčastněných stran. Portál ePSIplatform
poskytuje širokou škálu údajů o opakovaném použití informací
veřejného sektoru z celé Unie[16].
2.1.3.
Posouzení dopadu
V rámci posouzení dopadu bylo zkoumáno 5
variant řešení zjištěných problémů, tj. nejednoznačnosti a
neprůhlednosti pravidel opakovaného použití informací veřejného
sektoru, zablokovaných informačních zdrojů, příliš vysokých
poplatků, nerovných podmínek, nedostatečného prosazování ustanovení o
opakovaném použití a nejednotného přístupu jednotlivých členských
států. Kromě varianty zrušení směrnice spadají ostatní varianty
obecně do dvou kategorií, tj. varianty zachování současných ustanovení
a varianty zahrnující změny v rozsahu od jednoduchých technických úprav po
podstatné změny ustanovení. Varianta 1: Nezměněná politika:
žádná změna směrnice (výchozí scénář) Pro opakované použití informací
veřejného sektoru by tato varianta „nezměněné politiky“
znamenala, že současná ustanovení směrnice a nástroje jejího
provádění v jednotlivých státech zůstanou v platnosti. Varianta 2: Ukončení stávajícího
opatření Unie: zrušení směrnice o informacích veřejného
sektoru Směrnice o informacích veřejného
sektoru stanovila základní podmínky pro opakované použití informací
veřejného sektoru v Unii a vedla ke změně politiky a právních
předpisů v členských státech. Bez směrnice by mohly
členské státy podle své vůle rušit nebo měnit vnitrostátní
prováděcí právní předpisy pro opakované použití informací
veřejného sektoru. V důsledku toho by byly fakticky
odstraněny všechny regulační povinnosti obsažené v současné
době ve směrnici a v nástrojích jejího provádění. Varianta 3: Opatření mající povahu
právně nevynutitelných předpisů Tyto nástroje, například pokyny nebo
doporučení Komise, poskytují další informace či výklad
k některým ustanovením směrnice o informacích
veřejného sektoru. Opatření mající povahu právně nevynutitelných
předpisů by zahrnovala například doporučená ustanovení
o udělování licencí či pokyny ohledně technických
formátů nebo výpočtu cen (včetně výpočtu mezních
nákladů). Varianta 4: Legislativní změny Tato varianta spočívá ve změně
podstaty směrnice, tj. práv a povinností obsažených v jejích ustanoveních.
Zahrnuje to: i) rozšíření oblasti působnosti směrnice na
odvětví, která jsou v současnosti z její oblasti
působnosti vyňata (kulturní, vzdělávací a výzkumné instituce a
organizace pro veřejnoprávní vysílání), ii) zavedení pravidla pro vybírání
poplatků na základě mezních nákladů, s možností výjimek,
iii) změnu obecné zásady pro umožnění opakovaného použití dostupných
dokumentů, iv) uložení povinnosti zveřejňování údajů ve
strojově čitelných formátech, v) uložení povinnosti jmenování
nezávislého regulačního orgánu a poskytnutí účinného a efektivního
mechanismu pro zjednání nápravy, vi) obrácení důkazního břemene
týkajícího se souladu s požadavky na úhradu poplatků, vii) uložení
povinnosti vymezit rozsah „veřejného úkolu“ pouze legislativními
prostředky. Varianta 5: Řešení
v podobě souboru opatření Tato varianta by kombinovala podstatné
změny rámce opakovaného použití (varianta 4) s dalšími pokyny ohledně
zásad, které mají použít vnitrostátní orgány při jeho provádění na
vnitrostátní úrovni (varianta 3). Výsledek posouzení dopadu V posouzení dopadu byly zváženy možnosti
hospodářského a sociálního přínosu výrobků a služeb založených
na informacích veřejného sektoru pro všechny spotřebitele proti
ekonomickým a sociálním nákladům vyplývajícím z potenciálních ztrát
příjmů vzniklých uvolněním veřejných údajů pro
opakované použití bezplatně nebo za nízkou cenu. Zvláštní pozornost byla
věnována tomu, že jakákoli politika v této oblasti musí zajistit rovné
podmínky pro hybridní veřejné subjekty zapojené do komerčního
opakovaného použití údajů, které vytvářejí nebo shromažďují
pomocí veřejných prostředků, a jejich soukromé konkurenty a že
nesmí být uvalena nepřiměřená zátěž na veřejný sektor,
která by ohrožovala produkci, investice a inovace v oblasti informací veřejného
sektoru. Podle posouzení
zvýší ponechání současného právního rámce beze změn (varianta 1)
pravděpodobnost rozdílných přístupů na vnitrostátní úrovni,
vyvolá nejistotu v oblasti regulace a povede k narušení podmínek
hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Zrušení směrnice (varianta 2) by
odstranilo záchrannou síť, kterou na úrovni Unie poskytují minimální
pravidla pro opakované použití informací veřejného sektoru. Ponechání
volné ruky členským státům v oblasti dříve podléhající
harmonizovaným pravidlům Unie by vyvolalo zvýšenou právní nejistotu a rozdílnost
přístupů jednotlivých států na úkor hospodářské
soutěže a vnitřního trhu pro opakované použití informací
veřejného sektoru. Zrušení směrnice by bylo také zcela v rozporu
se souvisejícími iniciativami zaměřenými na dostupnost a opakované
použití údajů na úrovni Unie a jednotlivých států. Pouhé přijetí
opatření majících povahu právně nevynutitelných předpisů
(varianta 3) usnadní použití pravidel směrnice o informacích
veřejného sektoru, pokud jde o udělování licencí a stanovení
poplatků, nicméně zvýší pravděpodobnost rozdílných
přístupů na úrovni jednotlivých států, vyvolá nejistotu v
oblasti regulace a povede k narušení podmínek hospodářské soutěže na
vnitřním trhu. Změna současných ustanovení
směrnice (varianta 4) přispěje ke stanovení regulačního rámce
více zaměřeného na opakované použití, čímž se rozšíří
oblast působnosti směrnice o kulturní materiál, bude založeno
vymahatelné právo Unie na opakované použití informací veřejného sektoru,
sníží se ceny za jejich opakované použití, zvýší se účinnost mechanismu
pro zjednání nápravy při vymáhání práva na opakované použití a budou
zajištěny rovnější podmínky v rámci hospodářské
soutěže mezi veřejnými subjekty a soukromými uživateli. Tato varianta
je však spojena s rizikem rozdílnosti přístupů — a právní nejistoty
— při použití jednotlivých ustanovení, zejména pokud jde o stanovení
nákladů a podmínek udělování licencí. Kombinace legislativních změn s
opatřeními majícími povahu právně nevynutitelných předpisů
(varianta 5) spojuje výhody variant 3 a 4. Bude tudíž zajištěno sblížení
regulačních přístupů jednotlivých států
zaměřených na opakované použití na celém vnitřním trhu, což
posílí právní jistotu, zvýší pobídky a sníží překážky opakovaného použití
informací veřejného sektoru. Analýza provedená v rámci posouzení
dopadu naznačuje, že tato varianta nabízí největší rovnováhu mezi
podporou opakovaného použití informací veřejného sektoru, harmonizací a
právní jistotou z hlediska jednotlivých států.
3.
PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
3.1.
Právní základ
Směrnice o informacích veřejného
sektoru byla přijata na základě článku 114 Smlouvy
o fungování Evropské unie (článek 95 Smlouvy o ES), neboť
její předmět se týkal náležitého fungování vnitřního trhu a
volného pohybu služeb. Veškeré změny směrnice musí mít proto stejný
právní základ.
3.2.
Subsidiarita a proporcionalita
Směrnice o informacích
veřejného sektoru byla přijata na základě článku 114
Smlouvy o fungování Evropské unie (dříve článek 95 Smlouvy
o ES). Celkovým cílem této revize je odstranit přetrvávající a vznikající
rozdíly mezi členskými státy při využívání informací veřejného
sektoru, které brání plnému využití ekonomického potenciálu tohoto zdroje.
Jejím konkrétním cílem je usnadnit vytváření výrobků a služeb
založených na informacích veřejného sektoru v Unii, zajistit účinné
přeshraniční využívání informací veřejného sektoru pro výrobky a
služby s přidanou hodnotou, omezit narušování hospodářské
soutěže na trhu Unie a zabránit prohlubování nerovností mezi
členskými státy v oblasti opakovaného použití informací
veřejného sektoru. Uvedeným
cílům odpovídá obsah tohoto návrhu. Hospodářský
význam přístupných údajů, zejména vládních, jako základu pro nové
informační služby a výrobky je v současné době daleko více
uznáván než v roce 2002, kdy Komise předložila návrh směrnice.
Základní rámcová pravidla pro opakované použití informací veřejného
sektoru byla sice harmonizována na úrovni Unie, ale několik problémů
zůstává a další se vynořily. Proto se zúčastněné strany
domnívají, že stávající právní rámec již není schopen dostatečně
zajistit podmínky pro maximální využití potenciálního přínosu zdrojů
veřejných údajů v Evropě. S rozvojem činností
založených na informacích veřejného sektoru některá současná
hmotněprávní pravidla brání vývoji činností založených na opakovaném
použití informací veřejného sektoru a vedou k tříštění
vnitřního trhu. Současný režim stanovení poplatků
založený na náhradě nákladů podle pravidel směrnice je považován
za nedostačující pro stimulování činností založených na opakovaném
použití veřejných údajů. Pouze harmonizací na úrovni Unie lze
zajistit soulad standardního pravidla pro účtování poplatků a výjimek
v Unii s cílem stimulovat činnosti v oblasti opakovaného použití. Navíc
v některých členských státech je rozhodnutí o povolení opakovaného
použití ponecháno na rozhodnutí veřejných subjektů[17].
V důsledku toho „zjevně existuje nedostatečná
harmonizace mezi členskými státy týkající se opakovaného použití
veřejných údajů, což se může vztahovat i na (veřejné)
dopravní údaje“[18]. Je třeba zavést
opatření na úrovni Unie zaručující například, že opakované
použití bude umožněno v případě cenných základních údajů
veřejného sektoru ve všech členských státech a že jednotlivé
komerčně aktivní veřejné subjekty nebudou bránit vývoji
inovačních výrobků a služeb. Také
obtíže při zjednávání účinné nápravy v několika
členských státech v případě, že dojde k porušení
předpisů pro opakované použití informací veřejného sektoru,
odrazují uživatele od účasti na ambiciózních projektech opakovaného
použití v Unii. Další harmonizace
základní zásady, režimu stanovení poplatků, oblasti působnosti a
mechanismů vymáhání za účelem zmírnění roztříštěnosti
vnitřního trhu a stimulování výrobků a služeb založených na
informacích veřejného sektoru překračujících hranice států
nelze dosáhnout pouze na úrovni členských států. Pokud
jde o oblast působnosti, předmětem revize není přímá
či nepřímá regulace práva přístupu k veřejným
dokumentům, která zůstává jedině a výhradně v pravomoci
členských států. Revidovaná ustanovení by se vztahovala na opakované
použití dokumentů v případě, že jsou tyto dokumenty
obecně přístupné i podle vnitrostátních předpisů
o přístupu. Předmětem
revize není ani regulace zpracování osobních údajů subjekty veřejného
sektoru nebo status práv duševního vlastnictví, které nejsou ovlivněny a
zůstávají upraveny podle stávajících pravidel směrnice. Bez cíleného
opatření na úrovni Unie by mohly regulační činnosti na
vnitrostátní úrovni, které již byly zahájeny v řadě
členských států, prohloubit již existující velké rozdíly. Bez další
harmonizace budou takováto stávající vnitrostátní ustanovení narušovat
fungování vnitřního trhu. Opatření Unie je naopak omezeno na
odstranění zjištěných překážek nebo jejich předcházení. 2011/0430 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
RADY kterou se mění směrnice 2003/98/ES
o opakovaném použití informací veřejného sektoru
(Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
unie, a zejména na článek 114 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu
vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského
hospodářského a sociálního výboru[19], s ohledem na stanovisko Výboru regionů[20],
v souladu s řádným
legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady
2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací
veřejného sektoru[21] stanoví minimální soubor
pravidel pro opakované použití a praktické prostředky pro usnadnění
opakovaného použití stávajících dokumentů, které mají v držení subjekty
veřejného sektoru členských států. (2)
Politiky zpřístupnění údajů, které
podporují širokou dostupnost a opakované použití informací veřejného
sektoru pro soukromé nebo komerční účely s minimálními či
žádnými právními, technickými a finančními omezeními, mohou hrát
důležitou úlohu při nastartování vývoje nových služeb založených na
nových způsobech kombinování a využití těchto informací. Vyžaduje to
však rovné podmínky na úrovni Unie, zda opakované použití dokumentů je
či není povoleno, jichž nelze dosáhnout při existenci různých
předpisů a postupů členských států nebo dotčených
veřejných subjektů. (3)
Povolení opakovaného použití dokumentů, které
jsou v držení subjektu veřejného sektoru, přidává hodnotu pro
pravidelné uživatele, koncové uživatele a pro společnost obecně a v
mnoha případech i pro samotný veřejný subjekt, neboť poskytuje
zpětnou vazbu od pravidelných uživatelů a koncových uživatelů
umožňující držiteli zkvalitnit shromažďované informace. (4)
Vzhledem k tomu, že první soubor pravidel pro
opakované použití informací veřejného sektoru byl přijat v roce
2003, množství údajů ve světě, včetně veřejných
údajů, od té doby prudce narostlo a vznikají a jsou shromažďovány
nové typy údajů. Současně jsme svědky probíhající revoluce
v oblasti technologií pro analýzu, využití a zpracování údajů. Tento
rychlý technologický vývoj umožňuje vytvářet nové služby a nové
aplikace, které vycházejí z použití, shromažďování nebo kombinace
údajů. Pravidla přijatá v roce 2003 již těmto rychlým
změnám nestačí, a proto hrozí, že budou hospodářské a sociální
příležitosti nabízené opakovaným použitím veřejných údajů
promarněny. (5)
Zároveň členské státy nyní zavedly
politiky opakovaného použití podle směrnice 2003/98/ES a některé z
nich přijaly v souvislosti s přístupnými údaji ambiciózní postupy pro
usnadnění opakovaného použití dostupných veřejných údajů pro
občany a podniky v míře přesahující minimální úroveň
stanovenou směrnicí. K zabránění tomu, aby různé předpisy v
různých členských státech kladly překážky přeshraniční
nabídce výrobků a služeb, a k umožnění opakovaného použití
srovnatelných souborů veřejných údajů pro celoevropské aplikace
využívající tyto údaje je také nutná minimální harmonizace, jaké veřejné
údaje jsou na vnitřním informačním trhu v souladu s příslušným
režimem přístupu pro opakované použití dostupné. (6)
Směrnice 2003/98/ES neobsahuje povinnost
umožnit opakované použití dokumentů. Rozhodnutí, zda opakované použití
povolit, je na členských státech nebo dotčeném subjektu
veřejného sektoru. Směrnice zároveň vychází z pravidel
jednotlivých států pro přístup k dokumentům. Některé
členské státy výslovně spojily právo opakovaného použití s tímto
právem přístupu, takže lze všechny obecně dostupné dokumenty opakovaně
používat. V jiných členských státech je spojitost mezi uvedenými
dvěma soubory pravidel méně jasná, což je zdrojem právní nejistoty. (7)
Směrnice 2003/98/ES by tedy měla
jasně stanovit, že členské státy musí umožnit opakované použití všech
obecně dostupných dokumentů. Protože tím dochází k omezení práv
duševního vlastnictví autorů dokumentů, neměla by oblast
působnosti takového propojení práva přístupu a práva užívání
překročit rámec toho, co je nezbytně nutné k dosažení cílů
v souvislosti se zavedením tohoto práva. V tomto ohledu a s přihlédnutím k
právním předpisům Unie a mezinárodním závazkům členských
států a Unie, zejména v rámci Bernské úmluvy o ochraně literárních a
uměleckých děl a Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu
vlastnictví (Dohody TRIPS), by měly být z oblasti působnosti směrnice
2003/98/ES vyjmuty dokumenty, k nimž mají práva duševního vlastnictví
třetí strany. Pokud byla původním vlastníkem dokumentu, který mají v
držení knihovny (včetně univerzitních knihoven), muzea a archivy a
který je stále chráněn právy duševního vlastnictví, třetí strana,
měl by se takový dokument pro účely této směrnice považovat za
dokument, k němuž mají práva duševního vlastnictví třetí strany. (8)
Uplatňováním směrnice 2003/98/ES by
neměla být dotčena práva, která mohou mít zaměstnanci
subjektů veřejného sektoru podle vnitrostátních předpisů. (9)
Kromě toho by si měl příslušný
subjekt veřejného sektoru u každého dokumentu, který bude možno
opakovaně použít, ponechat uživatelské právo k danému dokumentu. (10)
Oblast působnosti směrnice se
rozšiřuje na knihovny (včetně univerzitních knihoven), muzea a
archivy. Směrnice se nevztahuje na ostatní kulturní instituce,
například opery, balety nebo divadla, včetně archivů, které
jsou jejich součástí. (11)
Pro usnadnění opakovaného použití
by měly subjekty veřejného sektoru zpřístupnit dokumenty ve
strojově čitelných formátech a spolu s jejich metadaty, je-li to
možné a vhodné, ve formátu, který zajistí interoperabilitu, například
jejich zpracováním v souladu se zásadami týkajícími se požadavků slučitelnosti
a použitelnosti pro prostorové informace podle směrnice Evropského
parlamentu a Rady 2007/2/ES ze dne 14. března 2007 o zřízení
Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE)[22]. (12)
V případě, že jsou za opakované
použití dokumentů vybírány poplatky, měly by být v zásadě
omezeny na mezní náklady na reprodukci a šíření příslušných
dokumentů, s výjimkou případů odůvodněných podle
objektivních, průhledných a ověřitelných kritérií. Zejména je třeba
dbát, aby nebyl omezen běžný provoz subjektů veřejného sektoru,
které podstatnou část svých provozních nákladů souvisejících s
výkonem jejich veřejných úkolů hradí z užívání svých práv duševního
vlastnictví. Subjekt veřejného sektoru vybírající poplatky za opakované
použití dokumentů by měl mít povinnost prokázat, že poplatky jsou
určeny z hlediska nákladů a jsou v souladu s příslušnými limity. (13)
V souvislosti s každým opakovaným použitím
dokumentu mohou subjekty veřejného sektoru ve vhodných případech
uložit uživateli podmínky týkající se např. uvedení zdroje. Všechny
licence na opakované použití informací veřejného sektoru by
každopádně měly klást co možná nejméně omezení opakovaného
použití. V tomto ohledu mohou hrát důležitou úlohu také otevřené
licence dostupné on-line, které udělují širší práva k opakovanému použití
bez technologických, finančních nebo zeměpisných omezení a využívají
otevřené datové formáty. Proto by měly členské státy podporovat
používání otevřených vládních licencí. (14)
Řádné provádění některých ustanovení
této směrnice, týkajících se například prostředků pro
zjednání nápravy, dodržování zásad vybírání poplatků a povinností podávat
zprávy, vyžaduje dohled příslušných nezávislých orgánů pro opakované
použití informací veřejného sektoru. Pro zajištění jednotnosti
přístupů na úrovni Unie by měla být podporována koordinace mezi
nezávislými orgány, zejména prostřednictvím výměny informací
o osvědčených postupech a postupech v oblasti opakovaného
použití údajů. (15)
Protože cílů této směrnice, totiž
usnadnění tvorby informačních výrobků a služeb na úrovni Unie
založených na dokumentech veřejného sektoru, zajištění účinného
využívání dokumentů veřejného sektoru, které překračuje
hranice států, soukromými společnostmi pro rozvoj informačních
výrobků a služeb s přidanou hodnotou a omezování narušování
hospodářské soutěže na trhu Unie, nemůže být uspokojivě
dosaženo na úrovni členských států, a vzhledem k jednoznačnému
celoevropskému rozsahu navrhovaného opatření jich proto může být lépe
dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření
v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy
o fungování Evropské unie. V souladu se zásadou proporcionality
stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřesahuje rámec
toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů. (16)
Tato směrnice dodržuje základní práva a
zachovává zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie,
včetně práva na vlastnictví (článek 17). Žádné ustanovení této
směrnice by nemělo být vykládáno nebo uplatňováno způsobem,
který není slučitelný s Evropskou úmluvou o ochraně lidských
práv. (17)
Je třeba zajistit, aby členské státy (viz
bod odůvodnění 19) podávaly Komisi zprávy o míře opakovaného
použití informací veřejného sektoru, podmínkách jejich
zpřístupňování a práci nezávislého orgánu. Pro zajištění jednotnosti
přístupů na úrovni Unie by měla být podporována koordinace mezi
nezávislými orgány, zejména prostřednictvím výměny informací
o osvědčených postupech a postupech v oblasti opakovaného
použití údajů. (18)
Komise by měla být nápomocna členským
státům při provádění směrnice jednotným způsobem a za
tím účelem vydat po konzultaci se zúčastněnými stranami pokyny
týkající se zejména poplatků a výpočtu nákladů,
doporučených podmínek udělování licencí a formátů. (19)
Členské státy se v souladu se Společným
politickým prohlášením členských států a Komise o informativních
dokumentech ze dne [datum] zavázaly, že v odůvodněných případech
doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení
směrnice do vnitrostátního práva o jeden či více dokumentů s
informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými
částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem
provedení směrnice do vnitrostátního práva. Ve vztahu k této
směrnici považuje normotvůrce předložení těchto
dokumentů za odůvodněné. (20)
Směrnice 2003/98/ES by proto měla být
odpovídajícím způsobem změněna, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Článek 1
Změny směrnice 2003/98/ES Směrnice 2003/98/ES se mění takto: 1.
Článek 1 se mění takto:
(Předmět a oblast působnosti): 1) V odstavci 2 se písmeno a)
nahrazuje tímto: „a) dokumenty, jejichž poskytnutí nepřísluší
do oblasti veřejných úkolů příslušných subjektů
veřejného sektoru, definované zákonem nebo jinými závaznými předpisy
v příslušném členském státě;“ 2) V odstavci 2 se písmeno e) nahrazuje
tímto: „e) dokumenty, které mají v držení
vzdělávací a výzkumné instituce jako výzkumná zařízení,
případně včetně organizací pro předávání výsledků
výzkumu, školy a vysoké školy (kromě univerzitních knihoven v
případě jiných než výzkumných dokumentů chráněných právy
duševního vlastnictví třetích stran); a“ 3) V odstavci 2 se písmeno f) nahrazuje
tímto: „f) dokumenty, které mají v držení kulturní
instituce kromě knihoven, muzeí a archivů.“ 4) V odstavci 4 se slovo
„Společenství“ nahrazuje slovem „Unie“. 5) V odstavci 5 se doplňuje nová
věta, která zní: „Ustanoveními této směrnice nejsou
dotčena ekonomická ani morální práva, která mohou mít zaměstnanci
subjektů veřejného sektoru podle vnitrostátních předpisů.“ 2.
V článku 2 (Definice) se doplňuje
nový odstavec, který zní: „6. „strojově čitelným“ rozumí, že
digitální dokumenty jsou dostatečně strukturovány pro softwarové
aplikace umožňující spolehlivě rozpoznat jednotlivá uvedená fakta a
jejich vnitřní strukturu.“ 3.
Článek 3 se nahrazuje tímto: „Článek
3 Obecná
zásada 1) S výhradou odstavce 2 členské státy
zajistí, aby byly dokumenty uvedené v článku 1 opakovaně použitelné
pro komerční nebo nekomerční účely v souladu
s podmínkami podle kapitol III a IV. 2) V případě dokumentů, k
nimž mají práva duševního vlastnictví knihovny (včetně univerzitních
knihoven), muzea a archivy, členské státy zajistí, aby za
předpokladu, že bylo povoleno opakované použití dokumentů, byly tyto
dokumenty opakovaně použitelné pro komerční nebo nekomerční
účely v souladu s podmínkami podle kapitol III a IV.“ 4.
Článek 4 (Požadavky na zpracování žádostí
o opakované použití) se mění takto: 1) V odstavci 3 se doplňuje nová
věta, která zní: „Knihovny (včetně univerzitních
knihoven), muzea a archivy však takový odkaz učinit nemusí.“ 2) V odstavci 4 se doplňuje nová
věta, která zní: „Prostředky pro zjednání nápravy
zahrnují možnost přezkumu nezávislým orgánem, jemuž byly svěřeny
zvláštní regulační pravomoci týkající se opakovaného použití informací
veřejného sektoru a jehož rozhodnutí jsou pro dotčený subjekt
veřejného sektoru závazná.“ 5.
Článek 5 (Dostupné formáty) se mění
takto: 1) V odstavci 1 se slova „v
elektronické formě“ nahrazují slovy „ve strojově čitelném
formátu a spolu s jejich metadaty“. 6.
Článek 6 (Zásady vybírání poplatků) se
mění takto: 1) Na začátek článku se vkládají
nové odstavce, které znějí: „1. Jsou-li vybírány poplatky za opakované
použití dokumentů, je celková výše poplatků vybíraných subjekty
veřejného sektoru omezena na mezní náklady vzniklé při jejich
reprodukci a šíření.“ „2. Aniž jsou dotčeny odstavce 3 a 4
tohoto článku, může být subjektům veřejného sektoru ve
výjimečných případech, zejména pokud tyto subjekty hradí podstatnou
část svých provozních nákladů souvisejících s výkonem jejich
veřejných úkolů z užívání svých práv duševního vlastnictví, povoleno
vybírat podle objektivních, průhledných a ověřitelných kritérií
poplatky za opakované použití dokumentů převyšující mezní náklady,
je-li to ve veřejném zájmu a podmíněno schválením nezávislého orgánu
uvedeného v čl. 4 odst. 4.“ „3. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 mohou
knihovny (včetně univerzitních knihoven), muzea a archivy vybírat
poplatky převyšující mezní náklady na opakované použití dokumentů,
které mají v držení.“ 2) Stávající znění článku 6 se
označuje jako odstavec 4. 3) Doplňuje se nový odstavec 5, který
zní: „Povinnost prokázat, že poplatky jsou v souladu
s tímto článkem, má subjekt veřejného sektoru vybírající poplatky za
opakované použití.“ 7.
V článku 7 (Průhlednost) se za slova
„při výpočtu poplatků“ vkládají slova „převyšujících mezní
náklady nebo“. 8.
Článek 8 se mění takto: 1) Odstavec 1 se nahrazuje tímto: „Subjekty veřejného sektoru mohou
povolit opakované použití bez dalších podmínek nebo mohou uložit podmínky,
např. uvedení zdroje, případně na základě licence. Tyto
podmínky nesmějí zbytečně omezovat možnosti opakovaného použití
a nesmějí být použity pro omezování hospodářské soutěže.“ 9.
Článek 9 se nahrazuje tímto: „Článek
9 Praktická
opatření Členské státy zajistí, aby byla
učiněna praktická opatření, která usnadňují
vícejazyčné vyhledávání dokumentů dostupných pro opakované použití,
jako seznamy fondů hlavních dokumentů s příslušnými metadaty,
pokud možno přístupné on-line a ve strojově čitelném formátu, a
internetové portály, které jsou propojeny s decentralizovanými seznamy
fondů.“ 10.
V čl. 11 odst. 3 (Zákaz výhradních dohod)
se doplňuje nová věta, která zní: „Dohody zahrnující kulturní instituce a
univerzitní knihovny se ukončí uplynutím smlouvy, nejpozději však dne
31. prosince 20XX [6 let po vstupu směrnice v platnost].“ 11.
Článek 12 (Provedení) se nahrazuje tímto: „Článek
12 Členské státy sdělí Komisi
znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů,
které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.“ 12.
V článku 13 (Přezkum) se datum 1.
července 2008 nahrazuje slovy „[3 roky od data provedení]“ a doplňuje
se nový odstavec, který zní: „Členské státy předloží Komisi
každoročně zprávu o míře opakovaného použití informací
veřejného sektoru, podmínkách jejich zpřístupňování a o práci
nezávislého orgánu uvedeného v čl. 4 odst. 4.“ Článek 2 1) Členské státy přijmou a
zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu
s touto směrnicí do 18 měsíců. Neprodleně sdělí
Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a
touto směrnicí. 2) Tyto předpisy přijaté
členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být
takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy. Článek 3 Tato směrnice vstupuje v platnost
prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Článek 4 Tato
směrnice je určena členským státům v souladu se
Smlouvami. V Bruselu dne […]. Za Evropský parlament Za
Radu předseda/předsedkyně předseda/předsedkyně [1] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2009:0212:FIN:CS:PDF. [2] http://www.economist.com/node/15557443. [3] http://webarchive.nationalarchives.gov.uk/+/interactive.bis.gov.uk/digitalbritain/report/, s. 214. [4] Přezkum nejnovějších studií o opakovaném
použití informací veřejného sektoru a o souvisejícím vývoji trhu, G.
Vickery, srpen 2011. [5] http://ec.europa.eu/information_society/digital-agenda/index_en.htm. [6] BÍLÁ KNIHA, Plán jednotného evropského dopravního
prostoru – vytvoření konkurenceschopného dopravního systému
účinně využívajícího zdroje. KOM(2011) 144 v konečném
znění (ze dne 28. března 2011). [7] KOM(2008) 886 v konečném
znění/2 — oprava ze dne 20. března 2009. [8] Úř. věst. L 207,
6.8.2010, s. 1. [9] http://www.epsiplatform.eu/. [10] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/index_en.htm. [11] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/actions_eu/policy_actions/mepsir/index_en.htm. [12] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/facilitating_reuse/exlusive_agreements/
index_en.htm. [13] http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/docs/pdfs/economic_study_report_final.pdf. [14] http://tinyurl.com/culturePSI. [15] http://www.lapsi-project.eu/. [16] http://www.epsiplatform.eu/. [17] Předpisy Spojeného království o opakovaném
použití informací veřejného sektoru z roku 2005: „A public sector
body may permit re-use.“ („Subjekt veřejného sektoru může povolit
opakované použití.“ – nařízení 7 odst. 1). [18] Studie o zaručeném přístupu
k dopravním a cestovním údajům a bezplatném poskytování všeobecných
dopravních informací, Lyon, 11. října 2010. [19] Úř. věst C. , , s. . [20] Úř. věst C. , , s. . [21] Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 90. [22] Úř. věst. L 108, 25.4.2007, s. 1.