EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62015CJ0612
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2018.
Trestní řízení proti Nikolay Kolev a Stefan Kostadinov.
Řízení o předběžné otázce – Článek 325 SFEU – Podvod nebo jiné protiprávní jednání, které ohrožují finanční zájmy Evropské unie v oblasti cel – Účinnost trestních stíhání – Ukončení trestního řízení – Přiměřená lhůta – Směrnice 2012/13/EU – Právo na informace o obvinění – Právo na přístup k materiálům k případu – Směrnice 2013/48/EU – Právo na přístup k obhájci.
Věc C-612/15.
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2018.
Trestní řízení proti Nikolay Kolev a Stefan Kostadinov.
Řízení o předběžné otázce – Článek 325 SFEU – Podvod nebo jiné protiprávní jednání, které ohrožují finanční zájmy Evropské unie v oblasti cel – Účinnost trestních stíhání – Ukončení trestního řízení – Přiměřená lhůta – Směrnice 2012/13/EU – Právo na informace o obvinění – Právo na přístup k materiálům k případu – Směrnice 2013/48/EU – Právo na přístup k obhájci.
Věc C-612/15.
Court reports – general
Věc C‑612/15
Trestní řízení
proti
Nikolaji Kolevovi a dalším
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad)
„Řízení o předběžné otázce – Článek 325 SFEU – Podvod nebo jiné protiprávní jednání, které ohrožují finanční zájmy Evropské unie v oblasti cel – Účinnost trestních stíhání – Ukončení trestního řízení – Přiměřená lhůta – Směrnice 2012/13/EU – Právo na informace o obvinění – Právo na přístup k materiálům k případu – Směrnice 2013/48/EU – Právo na přístup k obhájci“
Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2018
Vlastní zdroje Evropské unie–Ochrana finančních zájmů Unie–Boj proti podvodům a jiným protiprávním činnostem–Povinnost členských států stanovit účinné a odstrašující sankce–Rozsah–Povinnost vnitrostátního soudu–Rozsah–Podmínky–Dodržování základních práv–Dodržování zásady přiměřené délky řízení
(Článek 325 odst. 1 SFEU)
Vlastní zdroje Evropské unie–Ochrana finančních zájmů Unie–Boj proti podvodům a jiným protiprávním činnostem–Povinnost členských států stanovit účinné a odstrašující sankce–Rozsah–Protiprávní jednání poškozující finanční zájmy Evropské unie v oblasti cel–Vnitrostátní právní úprava, podle níž je v případě, že státní zástupce nedokončí vyšetřování v určité lhůtě, soud povinen na návrh obviněné osoby ukončit trestní řízení–Nepřípustnost–Povinnost vnitrostátního soudu upustit od použití dotčených vnitrostátních ustanovení–Podmínka–Dodržování základních práv
(Článek 325 odst. 1 SFEU)
Justiční spolupráce v trestních věcech–Právo na informace v trestním řízení–Směrnice 2012/13–Právo na informace o obvinění–Právo na přístup k materiálům k případu–Podrobné informace o obvinění sdělené obhajobě a účinný přístup k materiálům případu po podání obžaloby soudu–Přípustnost–Podmínky
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13, čl. 6 odst. 3 a čl. 7 odst. 3)
Justiční spolupráce v trestních věcech–Právo na přístup k obhájci v trestním řízení a právo na komunikaci v případě zbavení osobní svobody–Směrnice 2013/48–Právo na přístup k obhájci–Vnitrostátní právní úprava, která stanovuje soudci povinnost vyloučit obhájce zmocněného dvěma obviněnými v případě protichůdných zájmů těchto obviněných–Právní úprava, která umožňuje soudu, aby těmto obviněným sám určil dva obhájce ex offo–Přípustnost
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/48, čl. 3 odst. 1)
Viz znění rozhodnutí.
(viz body 64–72)
Článek 325 odst. 1 SFEU je třeba vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jež stanovuje postup ukončení trestního řízení, jako je právní úprava stanovená v článcích 368 a 369 Nakazatelno procesualen kodeks (trestní řád), pokud se tato právní úprava použije v řízeních, jež jsou zahájena ve věci závažného podvodu nebo jiného závažného protiprávního jednání, které ohrožují finanční zájmy Evropské unie v oblasti cel. Je na vnitrostátním soudu, aby zajistil plný účinek čl. 325 odst. 1 SFEU tím, že v případě potřeby upustí od použití uvedené právní úpravy a zároveň bude dbát na zajištění dodržování základních práv obviněných.
(viz bod 76 a výrok 1)
Článek 6 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byly podrobné informace o obvinění sděleny obhajobě po podání obžaloby, kterým se zahajuje řízení před soudem, avšak předtím, než soud zahájí meritorní přezkum obvinění a než je zahájeno hlavní líčení, nebo dokonce po jeho zahájení, avšak před stadiem závěrečné porady soudu v případě následných změn takto sdělených informací, a to za podmínky, že soud přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistil dodržování práva na obhajobu a spravedlivý proces.
Článek 7 odst. 3 této směrnice je třeba vykládat v tom smyslu, že je na vnitrostátním soudu, aby zajistil, že obhajobě bude poskytnuta účinná možnost přístupu k materiálům k případu, přičemž tento přístup může být případně poskytnut po podání obžaloby, kterou se zahajuje řízení před soudem, avšak předtím, než soud zahájí meritorní přezkum obvinění a než je zahájeno hlavní líčení, nebo dokonce po jeho zahájení, avšak před stadiem závěrečné porady soudu v případě, že je v průběhu líčení spis doplněn o nový důkazní materiál, a to za podmínky, že soud přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistil dodržování práva na obhajobu a spravedlivý proces.
(viz body 99 a 100 a výrok 2)
Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/48/EU ze dne 22. října 2013 o právu na přístup k obhájci v trestním řízení a řízení týkajícím se evropského zatýkacího rozkazu a o právu na informování třetí strany a právu na komunikaci s třetími osobami a konzulárními úřady v případě zbavení osobní svobody musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanovuje vnitrostátnímu soudu povinnost vyloučit obhájce, jenž byl zmocněn dvěma obviněnými, a to proti jejich vůli z důvodu protichůdných zájmů těchto osob, ani tomu, aby tento soud umožnil uvedeným osobám zmocnit nového obhájce či případně sám určil dva obhájce ex offo jako náhradu za prvního obhájce.
(viz bod 111 a výrok 3)