15.9.2014 |
BG |
Официален вестник на Европейския съюз |
C 315/13 |
Решение на Съда (пети състав) от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm — Испания) — Víctor Manuel Julián Hernández и др./Puntal Arquitectura SL и др.
(Дело C-198/13) (1)
((Закрила на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на работодателя - Директива 2008/94/ЕО - Приложно поле - Право на обезщетение на работодател от държава членка за изплатените на работник или служител възнаграждения в хода на производство за отмяна на неговото уволнение след изтичането на 60 работни дни от подаването на иска за отмяна - Липса на право на обезщетение в случай на нищожни уволнения - Суброгация на работника или служителя в правото на обезщетение на неговия работодател в случай на временна неплатежоспособност на последния - Дискриминация на работниците и служителите, чието уволнение е било нищожно - Харта на основните права на Европейския съюз - Приложно поле - Член 20))
2014/C 315/19
Език на производството: испански
Запитваща юрисдикция
Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm
Страни в главното производство
Жалбоподатели: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Sellé Orozco, Alberto Martí Juan, Said Debbaj
Ответници: Puntal Arquitectura SL, Obras Alteramar SL, Altea Diseño y Proyectos SL, Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro, Subdelegación del Gobierno de España en Alicante
Диспозитив
Национална правна уредба като разглежданата в главното производство — съгласно която работодателят може да поиска от съответната държава членка изплащането на възнагражденията с падеж, настъпил по време на производството за отмяна на уволнение след изтичането на 60 работни дни от предявяване на иска, и съгласно която, когато работодателят не е изплатил тези възнаграждения и е във временна неплатежоспособност, засегнатият работник или служител може чрез законна суброгация да поиска пряко от тази държава изплащането на посочените възнаграждения — не попада в приложното поле на Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател и поради това не може да се изследва с оглед на основните права, гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-специално с оглед на член 20 от посочената Харта.