28.8.2010 |
BG |
Официален вестник на Европейския съюз |
C 234/10 |
Решение на Съда (първи състав) от 8 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden, Нидерландия) — Portakabin Limited, Portakabin B.V./Primakabin B.V.
(Дело C-558/08) (1)
(Марки - Реклама по интернет от ключови думи („keyword advertising“) - Директива 89/104/ЕИО - Членове 5—7 - Визуализиране на съобщения, като се изхожда от идентична с марка ключова дума - Визуализиране на съобщения, като се изхожда от ключови думи, възпроизвеждащи марка с „малки грешки“ - Реклама за стоки втора употреба - Стоки, произведени и пуснати на пазара от притежателя на марката - Изчерпване на правото, предоставено от марката - Поставяне на етикети с наименованието на препродавача и премахване на етикетите с марката - Реклама на стоки втора употреба, която изхожда от чужда марка и включва, освен произведените от притежателя на марката стоки, и стоки с друг произход)
2010/C 234/15
Език на производството: нидерландски
Запитваща юрисдикция
Hoge Raad der Nederlanden
Страни в главното производство
Жалбоподатели: Portakabin Limited, Portakabin B.V.
Ответник: Primakabin B.V.
Предмет
Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на член 5, параграф 1, буква a), на член 5, параграф 5, на член 6, параграф 1, букви б) и в) и на член 7 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Право на притежателя на марка да се противопостави на незаконното използване на неговата марка — Използване — Понятие — Използване на марката като ключова дума за търсене в Интернет с помощта на търсачка на стоки, обхванати от посочената марка — Визуализиране на връзка към Интернет страницата на лице, което препродава стоки, обхванати от марката
Диспозитив
1. |
Член 5, параграф 1 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките, изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на дадена марка има право да забранява на рекламодател да рекламира — изхождайки от идентична или сходна на посочената марка ключова дума, избрана от този рекламодател без съгласието на посочения притежател в рамките на услуга по каталогизиране в Интернет — стоки или услуги, идентични с тези, за които е регистрирана посочената марка, когато тази реклама не позволява или позволява единствено трудно на средностатистическия интернет потребител да разбере дали посочените в съобщението стоки или услуги са с произход от притежателя на марката или от икономически свързано с него предприятие, или напротив, са с произход от трето лице. |
2. |
Член 6 от Директива 89/104, изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, трябва да се тълкува в смисъл, че когато в приложение на член 5 от тази директива може да се забрани използването от страна на рекламодатели на идентични или сходни на марки знаци като ключови думи в рамките на услуга по каталогизиране в интернет, по принцип тези рекламодатели не биха могли да се позовават на изключението, установено с член 6, параграф 1, за да избегнат подобна забрана. Все пак националната юрисдикция трябва да провери с оглед на обстоятелствата по случая дали действително няма никакво използване по смисъла на споменатия член 6, параграф 1, което да е било в съответствие с честната производствена или търговска практика. |
3. |
Член 7 от Директива 89/104, изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на марка няма право да забранява на рекламодателя да рекламира — изхождайки от идентичен или сходен на посочената марка знак, избран от този рекламодател без съгласието на посочения притежател като ключова дума в рамките на услуга по каталогизиране в интернет — препродажбата на стоки, произведени от този притежател и пуснати в продажба в Европейското икономическо пространство от него или с негово съгласие, освен ако не е налице основателна причина по смисъла на параграф 2 от същия член, която да обосновава възраженията на притежателя срещу тази реклама, например използване на знака, което да създава впечатление, че между препродавача и притежателя на марката е налице икономическа връзка или пък използване, което сериозно да накърнява реномето на марката. Националната юрисдикция, която трябва да прецени дали е налице такава основателна причина по делото, с което е сезирана:
|