16.8.2022 |
CS |
Úřední věstník Evropské unie |
C 311/19 |
Žaloba podaná dne 4. července 2022 – Société générale a další v. SRB
(Věc T-391/22)
(2022/C 311/23)
Jednací jazyk: francouzština
Účastníci řízení
Žalobci: Société générale (Paříž, Francie), Crédit du Nord (Lille, Francie), SG Option Europe (Puteaux, Francie) (zástupci: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)
Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)
Návrhová žádání
Žalobci navrhují, aby Tribunál:
— |
na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí č. SRB/ES/2022/18 ze dne 11. dubna 2022 o výpočtu příspěvků předem na rok 2022 do SRF v rozsahu, v němž se týká žalobců; |
— |
na základě článku 277 SFEU prohlásil, že se neuplatní následující ustanovení nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí (1), prováděcího nařízení (2) a nařízení v přenesené pravomoci (3):
|
— |
uložil žalovanému náhradu všech nákladů řízení. |
Žalobní důvody a hlavní argumenty
Žalobci předkládají na podporu žaloby osm žalobních důvodů.
1. |
První žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, k němuž mělo dojít tím, že pravidla pro výpočet příspěvků předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRF) stanovená v nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí a v nařízení v přenesené pravomoci neodrážejí skutečnou velikost ani skutečné riziko institucí. |
2. |
Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality, k němuž mělo dojít tím, že mechanismus příspěvků předem do SRF, který je upraven v nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí a v nařízení v přenesené pravomoci, je založen na posouzení, které uměle zhoršuje rizikový profil velkých francouzských institucí, a vede tedy k nepřiměřené vysokému příspěvku. |
3. |
Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, k němuž mělo dojít tím, že výpočet výše příspěvků předem stanovený v nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, v nařízení v přenesené pravomoci a v prováděcím nařízení nelze dostatečně dopředu přesně předvídat a tento výpočet nezávisí ani tak na situaci a rizikovém profilu instituce, jako spíše na její relativní situaci ve vztahu k ostatním přispívajícím institucím. Žalobci se nakonec domnívají, že Komise podle článku 290 SFEU neměla být zodpovědná za vymezení ukazatelů rizika v rámci nařízení v přenesené pravomoci, jelikož tato kritéria mají při určování výše příspěvků mimořádně strukturální a rozhodující funkci. |
4. |
Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy, k němuž mělo dojít tím, že v napadeném rozhodnutí nebyly náležitě zohledněny všechny ukazatele rizika. |
5. |
Pátý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení stran stanovení korekčního koeficientu. Žalobci namítají nesprávné právní posouzení, jelikož SRB, který vycházel z nesprávného výkladu několika ustanovení nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, stanovil zjevně příliš vysoký korekční koeficient. |
6. |
Šestý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, pokud jde o omezení používání neodvolatelných platebních příslibů, jelikož v napadeném rozhodnutí není přesně a podrobně uvedeno, proč je nutné stanovit strop pro používání neodvolatelných platebních příslibů (dále jen „NPP“) na 15 % a jako záruku přijímat pouze hotovost. |
7. |
Sedmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení. Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že rizika procykličnosti a likvidity, jichž se dovolává SRB za účelem omezení využití NPP, jsou neopodstatněná, a to zejména s ohledem na specifické vlastnosti NPP a kontext jejich využívání. |
8. |
Osmý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení. Žalobci tvrdí, že SRB vychází z nesprávného výkladu ustanovení, která umožňují využití NPP, když na základě abstraktní analýzy stanoví stejné opatření pro všechny instituce, a dále že připravuje tato ustanovení o užitečný účinek, jelikož podíl NPP je systematicky a bez dostatečného odůvodnění omezen na právními předpisy stanovené minimum. |
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).
(2) Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/81 ze dne 19. prosince 2014, kterým se stanoví jednotné podmínky uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014, pokud jde o příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 15, s. 1).
(3) Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice 2014/59, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).